Дата документу 14.04.2026 Справа № 336/5775/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 336/5775/22
Провадження №22-ц/807/117/26 
Головуючий в 1-й інстанції – Боєв Є.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Подліянової Г.С., Полякова О.З.	
секретар	Волчанова І.М.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє як законний представник від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Баришнікова Андрія Григоровича на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 23 грудня 2024 року), у справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення коштів набутих без достатньої правової підстави та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 – законний представник малолітньої дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визнання права власності на суми виплаченої одноразової грошової допомоги та стягнення моральної шкоди, - 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення коштів набутих без достатньої правової підстави. В обґрунтування позову зазначав, що старший солдат ОСОБА_6 проходив військову службу у Збройних силах України на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув під час дії воєнного стану. Смерть старшого солдата ОСОБА_6 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Згідно діючого законодавства сім`ї загиблого має бути виплачена одноразова грошова допомога 15 000 000 грн. Право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Позивач вказує, що за призначенням цієї грошової допомоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту – ІНФОРМАЦІЯ_4 ) звернулись: мати загиблого - ОСОБА_5 , дружина загиблого – ОСОБА_1 – від свого імені та імені неповнолітнього сина загиблого – ОСОБА_7 , згодом також звернулась колишня дружина загиблого – ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 . Необхідні документи були направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для подальшого їх розгляду. За результатами розгляду заяв та відповідних документів Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято рішення, оформлене протоколом від 30.06.2022 № 114, щодо призначення матері, дружині, сину та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок смерті, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, старшого солдата ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги в сумі 15 000 000 грн. у рівних частках кожному, тобто: 3 750 000,00 грн. – ОСОБА_5 , матері загиблого; 3 750 000,00 грн. – ОСОБА_1 , дружині загиблого; 3 750 000,00 грн. - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сину загиблого; 3 750 000,00 грн. – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , доньці загиблого від іншого шлюбу. Також зазначає, що з отриманням витягу з вищезазначеного протоколу Комісії Міністерства оборони України у ІНФОРМАЦІЯ_7 було видано наказ від 27.08.2022 р. № 512 (з адміністративно – господарської діяльності) «Про виплату грошової допомоги членам сім`ї загиблого старшого солдата ОСОБА_6 », в якому були допущені описки та арифметичні помилки. В результаті чого ІНФОРМАЦІЯ_4 кошти помилково було розподілено замість чотирьох – на трьох отримувачів, з яких матері загиблого – ОСОБА_5 було перераховано на картковий рахунок 3 750 000,00 грн., а інша частка – 11 250 000,00 грн. була перерахована на картковий рахунок дружини загиблого – ОСОБА_1 , тобто, з урахуванням часток, які належать не тільки їй та сину – ОСОБА_7 , а й дитині від іншого шлюбу – ОСОБА_4 , що підтверджується платіжними дорученнями ІНФОРМАЦІЯ_8 № 3228 від 29.08.2022 р. та № 3229 від 29.08.2022 р. Внаслідок зазначеної помилки заявник ОСОБА_3 , як законний представник дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що є дочкою загиблого військовослужбовця, не отримала належної частки одноразової грошової допомоги в розмірі 3 750 000,00 грн., на яку мала право. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 отримала кошти одноразової грошової допомоги на двох членів сім`ї (на себе та на сина загиблого) у загальній сумі 11 250 000,00 грн. замість належної – 7 500 000,00 грн., що суперечить вимогам абзацу 1 пункту 2 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» щодо рівності часток усіх отримувачів, позивач вважає, що кошти у сумі 3750000, 00 грн. одержані відповідачем за відсутності на те правових підстав, а тому на підставі положень ч. ч. 1, 2 статті 1212 ЦК України мають бути стягнені з відповідача, оскільки у добровільному порядку ОСОБА_1 не повернула ці кошти. Посилаючись на зазначені обставини просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача безпідставно одержані грошові кошти у розмірі 3 750 000,00 грн. та судовий збір – в розмірі 56 250,00 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 звернулась до суду з зустрічним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 – законний представник малолітньої дитини ОСОБА_4 , про визнання права дитини на призначення та отримання одноразової грошової допомоги як членом сім`ї/утриманцем загиблого (донька), визнання права власності на суми виплаченої одноразової грошової допомоги та стягнення моральної шкоди. В зустрічному позові ОСОБА_1 зазначала, що від їх шлюбу з ОСОБА_6 народилося двоє дітей – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , які є спадкоємцями загиблого батька ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом першої черги на рівні з іншими спадкоємцями першої черги, та мають право на обов`язкову частку у спадщині. Всі вони прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 в порядку ст. ст. 1268-1269 ЦК України, що підтверджено Витягом зі спадкової справи. ОСОБА_1 також вказала, що заяву до ІНФОРМАЦІЯ_8 вона подала після поховання чоловіка – 11.04.2022 року (коли донька ОСОБА_8 ще не народилася), а не ІНФОРМАЦІЯ_13 , як вказано в заяві, яка наявна в матеріалах справи (а. с. 81). Після поховання вона виїхала до Польщі, де у неї ІНФОРМАЦІЯ_12 народилася донька ОСОБА_2 . Отримавши свідоцтво про народження доньки, вона через довірену особу подала сканкопію цього документу службовій особі відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_8 . Вважає, що отримані нею кошти, які фактично складають розмір одноразової грошової допомоги на неї та на двох дітей загиблого, не є безпідставно набутим майном, як на те посилається позивач за первинним позовом, оскільки народжена після загибелі військовослужбовця ОСОБА_6 його донька ОСОБА_2 має право на одержання гарантованих державою соціальних виплат, зокрема, одноразової грошової допомоги. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що її представником адвокатом Баришніковим А.Г. для реалізації права дитини та на підтвердження наявності/виникнення у дитини такого права було подано письмову заяву від 10.10.2022 р. у додатку до якої було надано засвідчену копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 та засвідчену копію офіційного перекладу цього документу з польської на українську мову. Але жодних обґрунтованих відповідей щодо наслідків розгляду цього звернення не отримано. Також ОСОБА_1 вказує на те, що після отримання цих документів відповідачем – ІНФОРМАЦІЯ_4 не подано розпоряднику коштів (яким є Міноборони) висновок про призначення та виплату одноразової грошової допомоги (визначеної частки) саме дитині – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що порушує права дитини та вимушують звернутися до суду з даним зустрічним позовом про визнання права дитини на призначення та отримання одноразової грошової допомоги як членом сім`ї/утриманцем загиблого (донька) та про визнання права власності на суми виплаченої одноразової грошової допомоги (яка вже перерахована на картку матері дитини і яка не є безпідставно набутим майном). Вважає, що діями відповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_14 , які полягають у неправомірній бездіяльності – стосовно неприйняття відповідного рішення щодо наявності права дитини загиблого – ОСОБА_2 на отримання соціальних виплат та у вчиненні відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 незаконних дій - подачі позову до неї про повернення коштів, які не є безпідставно набутим майном, а мають належати дитині загиблого – ОСОБА_2 , їй, як дружині загиблого та матері дитини грудного віку, яка отримує грудне вигодовування, створено сильну психологічну напругу, дискомфорт та стресову ситуацію, оскільки вона повинна постійно (через адвоката) відновлювати порушене соціальне право дитини та відбиватися від протиправних дій цих службових осіб, шукати юридичного захисту у країні, захищаючи яку під час війни, загинув її чоловік та батько дитини. ОСОБА_1 зауважує на тому, що внаслідок дій відповідачів та їх бездіяльності для неї створено не лише ситуацію правової невизначеності (у зв`язку з невизнанням гарантованого дитині державою права на соціальний захист як члена сім`ї/утриманця загиблого захисника), але й спричинено стресовий стан, втрату душевної рівноваги, психологічної напруги, душевного хвилювання, що негативно впливає на її лактацію, сон та зменшило обсяг часу, який могла б приділити дитині, вимагає від неї акумуляції додаткових зусиль для подальшої організації свого життя та відновлення порушеного психологічного стану. Посилаючись на вищевикладене, та на практику ЄСПЛ, ОСОБА_1 просила також стягнути на її користь у солідарному порядку з Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою КПКВК 3504030 та бюджетних асигнувань (видатків) ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Міністерства оборони України шляхом безспірного списання Державною Казначейською службою України з державного бюджету України кошти в сумі 500 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, з подальшим перерахуванням 1/2 частки суми моральної шкоди, стягнутої судом, на користь Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Повернись живим» в якості благодійного безповоротного внеску (пожертви) (т.1, а .с . 76-93).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2022 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до спільного розгляду із первісним позовом. 

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2023 року позовні вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в частині визнання за ОСОБА_2 права на одноразову грошову допомогу як члена сім`ї/утриманця загиблої особи Захисника (рідного батька) старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, залишено без розгляду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, задоволено.
Стягнуто на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 безпідставно одержані грошові кошти у розмірі 3 750 000,00 гривень.
Стягнуто на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 56 250 гривень судових витрат зі сплати позивачем за первісним позовом судового збору. 
У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , права власності на грошові кошти в сумі 3 750 000,00 грн. – частки одноразової допомоги як члена сім`ї/утриманця загиблої особи Захисника (рідного батька) старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, які фактично отримані/виплачені на картковий рахунок матері дитини ОСОБА_1 та стягнення з відповідачів: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України моральної шкоди в сумі 500 000,00 грн. – відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , яка діє як законний представник від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Баришнікова Андрія Григоровича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, яким в задоволені первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом допущена неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, не взято до уваги, що позивачем не надано належних та допустимих доказів безпідставного отримання грошової допомоги, оскільки перерахована на картку сума одноразової грошової допомоги не є безпідставно набутим майном, така сума відповідає розміру допомоги, належної до виплати відповідачці та її неповнолітнім дітям.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що старший солдат ОСОБА_6 проходив військову службу у Збройних силах України на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув під час дії воєнного стану. Смерть старшого солдата ОСОБА_6 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Оскільки смерть ОСОБА_6 настала під час дії воєнного стану, то застосуванню підлягають відповідні положення постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». У відповідності до абзацу 1 пункту 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 1168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї Постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 1 500 0000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Постанови КМУ № 168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. 

У відповідності до пункту 14 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013 р. № 975, одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати. Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи (члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. Схожі положення містить абз. 4 п. 2 Порядку, затверджений Постановою КМУ від 28.02.2022 р. № 168.

За призначенням цієї грошової допомоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту – ІНФОРМАЦІЯ_4 ) звернулись: ІНФОРМАЦІЯ_13 мати загиблого – ОСОБА_5 , дружина загиблого – ОСОБА_1 – від свого імені та імені неповнолітнього сина загиблого – ОСОБА_7 ; ІНФОРМАЦІЯ_16 колишня дружина загиблого – ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , яка згідно із заявою ОСОБА_3 є дочкою загиблого.

Необхідні документи були направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для подальшого їх розгляду. За результатами розгляду заяв та відповідних документів Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято рішення, оформлене протоколом від 30.06.2022 № 114, про призначення матері, дружині, сину та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок смерті, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, старшого солдата ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги в сумі 15 000 000 грн. у рівних частках кожному.

Таким чином, на підставі відповідних заяв, поданих до ІНФОРМАЦІЯ_8 матір`ю загиблого – ОСОБА_5 , дружиною загиблого – ОСОБА_1 (від свого імені та імені неповнолітнього сина загиблого – ОСОБА_7 ), колишньою дружиною загиблого – ОСОБА_3 (яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 ), загальна сума одноразової грошової допомоги мала бути розподілена наступним чином та перерахована трьома платіжними дорученнями: 3 750 000,00 грн. – ОСОБА_5 , матері загиблого (на її банківський рахунок); 7 500 000,00 грн. (тобто, 3 750 000,00 грн. + 3 750 000,00 грн.) – ОСОБА_1 , дружині загиблого та ОСОБА_7 , неповнолітньому сину загиблого (на банківський рахунок ОСОБА_1 ); 3 750 000,00 грн. – ОСОБА_4 (на банківський рахунок її матері – ОСОБА_3 ). 

Проте, з тексту вищевказаного витягу з протоколу № 114 від 30.06.2022 р., комісією не деталізувалися обставини стосовно того, що донька від іншого шлюбу, та у неї інший законний представник, а не дружина загиблого, що потім призвело до помилки щодо розподілення грошових коштів та подальшого перерахування їх на банківські рахунки у наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 № 512 від 27.08.2022 р. «Про виплату грошової допомоги членам сім`ї загиблого старшого солдата ОСОБА_6 ». Як видно з копій 2-х платіжних доручень, грошові кошти 29.08.2022 року було перераховано таким чином: 3 750 000, 00 грн. - на рахунок ОСОБА_5 , відкритий в АТ Ощадбанк; 11 250 0000 грн. (замість 7 500 000,00 грн.) - на рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ Ощадбанк, на банківський рахунок – ОСОБА_3 (яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 ) грошові кошти не перераховувалися.

З метою усунення помилок та описок у вказаному наказі було видано наказ ІНФОРМАЦІЯ_8 № 663 від 25.10.2022 р. «Про внесення змін до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 27.08.2022 р. № 512.

Оскільки на банківський рахунок ОСОБА_1 помилково надійшла одноразова грошова допомога в розмірі 3 750 000 грн., призначена для виплати ОСОБА_4 , то ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою досудового врегулювання спору направив 03.10.2022 р. (вих. № 1821/с) та 20.10.2022 р. (вих. № 1956/с) на адресу ОСОБА_1 відповідні листи з пропозицією добровільного повернення надмірно отриманої частки грошової допомоги в розмірі 3 750 000, 00 грн. на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В добровільному порядку ОСОБА_1 зазначені кошти не повернула, що стало підставою подання первісного позову.

05.12.2022 ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 зустрічний позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Благодійна організація «Міжнародний благодійний фонд «Повернись живим»; ОСОБА_3 – законний представник малолітньої дитини ОСОБА_4 (дитини, яка народилася після смерті батька) – про визнання за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 права на одноразову грошову допомогу як члена сім`ї/утриманця загиблої особи Захисника (рідного батька) старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби; визнання за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , права власності на грошові кошти в сумі 3 750 000,00 грн. – частки одноразової допомоги як члена сім`ї/утриманця загиблої особи Захисника (рідного батька) старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, які фактично отримані/виплачені на картковий рахунок матері дитини ОСОБА_1 ; про стягнення у солідарному порядку з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади та бюджетних асигнувань (видатків) ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з державного бюджету України кошти в сумі 500 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, з подальшим перерахуванням частки суми моральної шкоди фактично визначеної (стягнутої судом у судовому рішенні, на користь Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Повернись живим» в якості благодійного безповоротного внеску (пожертви) з призначенням платежу «Благодійна пожертва». 

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2023 року позовні вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в частині визнання за ОСОБА_2 права на одноразову грошову допомогу як члена сім`ї/утриманця загиблої особи Захисника (рідного батька) старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, залишено без розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 зазначала, що дитина ОСОБА_4 не має права на отримання такої допомоги, оскільки кровна спорідненість загиблого ОСОБА_6 з народженою ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_9 підлягає оспорюванню та є предметом спору в іншому цивільному провадженні. Як представник малолітньої дитини ОСОБА_2 , народженої нею ІНФОРМАЦІЯ_12 (після смерті ОСОБА_6 ), позивач ОСОБА_10 вважає, що його донька ОСОБА_2 набула права на одноразову грошову допомогу як член/утриманець загиблого військовослужбовця. Крім того, відповідач зазначає, що прізвищ осіб, які отримали право на одноразову грошову допомогу, у протокольному рішенні Міністерства оборони України не вказано, за платіжними дорученнями № 3228 та № 3229 від 29.08.2022 р. не вказано такої особи, як ОСОБА_4 . Всі необхідні документи, в тому числі копію свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_2 , вона передала службовій особі позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ). Позивач не прийняв жодного офіційного рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги на дитину – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , як на члена сім`ї/утриманця загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 , чим порушив права малолітньої ОСОБА_2 . Також відповідач вважає, що перерахована на її картку сума одноразової грошової допомоги не є безпідставно набутим майном, оскільки відповідає розміру допомоги, виплаченої їй, як вдові ОСОБА_6 , та неповнолітнім дітям загиблого – сину ОСОБА_11 та доньці ОСОБА_8 . Вважає, що незаконними діями/бездіяльністю відповідачів за зустрічним позовом їй завдано моральної шкоди. З огляду на вищевикладене ОСОБА_1 просила суд відмовити позивачу – ІНФОРМАЦІЯ_18 у задоволенні його позову, а її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В ході розгляду справи судом встановлено, що у своїй заяві про виплату одноразової грошової допомоги від 25.04.2022 року ОСОБА_1 зазначила себе, як дружину, членів сім`ї загиблого – мати ОСОБА_5 та сина загиблого – ОСОБА_7 . Інші члени сім`ї, в тому числі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у заяві не зазначені, будь-які документи на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 не надавалися (т. 1, а.с. 16-22).

Заяву аналогічного змісту подала і мати загиблого, ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 10-11, 14, 15).

Як встановлено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі № 280/2822/23 за позовом ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 до Департаменту соціального та гуманітарного забезпечення Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, «донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , не була включена до заяви її матері ОСОБА_1 про отримання дитиною належної їй частини одноразової грошової допомоги згідно положень постанови КМУ № 168, рішення Комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 30.06.2022 року №114, стороною не оскаржено, до відповідача відповідна заява про нарахування допомоги надійшла в жовтні 2022 року під час розгляду в цивільному порядку спору про повернення ОСОБА_1 помилково надмірно отриманої неї суми одноразової грошової допомоги».

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що Міністерством оборони України сума одноразової грошової допомоги призначена відомим відповідачу за зустрічним позовом станом на 30.06.2022 року переліченим утриманцям загиблого ОСОБА_6 , перерахована на відповідні карткові рахунки в повному обсязі, та отримана ними.

Таким чином, з огляду на вищевказані положення нормативних актів та з урахуванням обставин, встановлених постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.02.2024 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_3 – про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави є доведеним та підлягає задоволенню. Право ж позивача за зустрічним позовом може бути захищено або ж за взаємною згодою осіб - отримувачів одноразової грошової допомоги або шляхом пред`явлення позову до них. Враховуючи пред`явлення зустрічного позову до неналежних відповідачів, суд першої інстанції дійшов висновків про відсутність підстав для його задоволення. Оскільки судом не встановлено незаконність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, тому відсутні підстави і для задоволення вимог зустрічного позову щодо стягнення 500000,00 грн моральної шкоди.

Колегія суддів апеляційного суду, з висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного. 

Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ зі змінами та доповненнями (далі по тексту – Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

За правилами частин першої, другої статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Частиною 3 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (статтю 16-2 доповнено пунктом 3 згідно із Законом №2489-IX від 29.07.2022, застосовується з 24.02.2022).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 по цей час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.

Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком №975.

За приписами пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" 28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168, згідно з пунктом 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 згаданої Постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону №2011-XII, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях таких країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до абзаців 2, 3, 4 пункту 2 Постанови №168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої згаданою постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 згаданої постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої згаданою постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому згаданого пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

ОСОБА_6 проходив військову службу у Збройних Силах України та загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час дії воєнного стану, його смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

ОСОБА_5 25.04.2022 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги їй як матері загиблого, в якій зазначила інших відомих їй утриманців: невістку ОСОБА_1 , онука ОСОБА_7 . 

ОСОБА_1 25.04.2022 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги їй як дружині загиблого, в якій зазначила інших відомих їй утриманців: свекруху ОСОБА_5 , сина ОСОБА_7 . 

ІНФОРМАЦІЯ_12 народилася ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.04.2022 USC/OZ/1, в якому батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

За призначенням грошової допомоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту – ІНФОРМАЦІЯ_4 ) звернулась 31.05.2022 також колишня дружина загиблого – ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , яка згідно із заявою ОСОБА_3 є дочкою загиблого.

Рішенням Комісії Міністерства оборони України, оформленим протоколом від 30.06.2022 №114 призначено одноразову грошову допомогу утриманцям загиблого ОСОБА_6 , матері, дружині, сину та донці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 у сумі 15000000 грн рівними частками кожному.

Відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.08.2022 №512 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про виплату грошової допомоги членам сім`ї загиблого старшого солдата ОСОБА_6 ", кошти, отримані для виплати одноразової грошової допомоги, перераховані матері ОСОБА_5 в сумі 3750000 грн, дружині ОСОБА_1 , сину ОСОБА_7 та доньці ОСОБА_4 (донці від шлюбу із ОСОБА_12 ) - в сумі 11250000 грн.

До ІНФОРМАЦІЯ_8 10.10.2022 надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Баришнікова Андрія Григоровича про долучення до опрацьованого пакету документів щодо здійснення виплати як членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 , підтверджуючих документів щодо виникнення та законності реалізації малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 права на отримання одноразової грошової допомоги.

У відповідь на звернення адвоката про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 Міністерством оборони України листом від 12.12.2022 №432/К-1094/830 відмовлено в призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №168, з тих підстав, що право на отримання допомоги мають ті члени сім`ї загиблого, які були народжені до смерті військовослужбовця, відповідна допомога у зв`язку із загибеллю ОСОБА_6 вже призначена і виплачена в повному обсязі членам його сім`ї. Цим листом повідомлено ОСОБА_1 , що відповідно до абзацу 2 пункту 2 Постанови №168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , і на цю дату визначається право на одержання одноразової грошової допомоги у членів сім`ї. Згідно зі статтею 25 Цивільного кодексу України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Враховуючи положення статті 25 Цивільного кодексу України право на отримання одноразової грошової допомоги мають ті члени загиблого, які народжені до смерті військовослужбовця.

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.10.2022 №663 внесені зміни до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.08.2022 №512, а саме в наказі №663 зазначено, що внаслідок арифметичної помилки невірно зазначено частку одноразової грошової допомоги, що належала для виплати ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_7 , в загальному розмірі 11250000 гривень, замість належної в розмірі 7500000 гривень. В цьому ж абзаці наказу у частині, щодо здійснення перерахування коштів допомоги на відповідний картковий рахунок ОСОБА_1 , помилково зазначено доньку загиблого від іншого шлюбу ОСОБА_4 , а також невірно зазначене її ім`я: " ОСОБА_13 ", замість належного " ОСОБА_14 ". Зазначена належна до виплати ОСОБА_1 та її сину, ОСОБА_7 , сума допомоги 7500000 грн, та належна до виплати сума одноразової грошової допомоги колишній дружині ОСОБА_3 на доньку ОСОБА_4 в сумі 3750000 грн.

Таким чином, за призначенням одноразової грошової допомоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулись: мати загиблого - ОСОБА_5 , дружина загиблого – ОСОБА_1  – від свого імені та імені неповнолітнього сина загиблого – ОСОБА_7 , адвокат Козачок Ксенії Анатоліївни – ОСОБА_15 в інтересах неповнолітньої доньки загиблого ОСОБА_2 , а також звернулась колишня дружина загиблого – ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки загиблого ОСОБА_4 .

Фактично кошти одноразової грошової допомоги отримала ОСОБА_5 (мати загиблого) в сумі 3750000 грн та ОСОБА_1 у розмірі 11250000 гривень (на себе, свого сина ОСОБА_11 та доньку ОСОБА_14 від іншого шлюбу ОСОБА_6 з ОСОБА_3 ).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2025 справі №280/2822/23 за позовом ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 до Департаменту соціального та гуманітарного забезпечення Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_8 , третя особа: Державна казначейська служба України, про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі №280/2822/23 скасовано. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі №280/2822/23 скасовано в частині вимог про зобов`язання вчинити дії та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Зобов`язано Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 , доньки загиблого, про призначення ОСОБА_2 , дитині загиблого старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок виконання обов`язків військової служби (захист Батьківщини під час воєнних дій) одноразової грошової допомоги, з урахуванням висновків цієї постанови.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, вказаною постановою Верховним Судом зокрема встановлено: 
«Підхід Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови №168 дитині, зачатій за життя загиблої (померлої) особи та народженій після її смерті, є дискримінаційним.

Твердження відповідача про те, що дитина загиблого військовослужбовця народилася після його смерті, а тому ця дитина не набула прав на отримання частки одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, є помилковим, оскільки такий підхід до тлумачення законодавства не відповідатиме положенням Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також основним принципам охорони дитинства, а саме, рівності прав і свобод дітей, які визначені нормативно-правовими актами, незалежно від народження, або будь-яких інших обставин, а також міжнародним зобов`язанням держави згідно зі статтею 2 Конвенції про права дитини поважати і забезпечувати всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, без будь-якої дискримінації.

Наведена правова позиція узгоджуються із висновками, сформульованими Верховним Судом у постанові від 10.05.2024 у справі №440/6725/23.»

Верховний Суд зазначив: «Дитина військовослужбовця, яка народилась після загибелі батька військовослужбовця та зачата за життя загиблої (померлої) особи, має право на отримання одноразової грошової допомоги і не повинна нести тягар неможливості перерозподілу цієї допомоги уповноваженим органом або наявності спору щодо перерозподілу цих коштів або повернення неправомірно отриманих коштів з інших осіб.

З огляду на положення Конституції України та правових норм, наведених вище, Держава повинна гарантувати виплату одноразової грошової допомоги особам, які мають на неї право».

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2023 року, у справі ЄУН 336/6396/22, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про виключення відомостей про батьківство з акту про народження дитини, задоволено повністю. Виключено з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , зареєстрованого 29 березня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) за номером 197, запис про ОСОБА_6 , як про батька дитини. Зобов`язано Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести вищезазначені зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_19 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 02 квітня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2023 року у цій справі залишено без змін.

Вказані судові рішення набули законної сили і не були оскаржені до Верховного Суду.

Відповідно до відповіді на запит (т.4 а.с.7) начальник Шевченківського ВДРАЦС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) повідомляє, що рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2023 року, у справі ЄУН 336/6396/22 виконано 03.01.2024 року, а саме з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запис про ОСОБА_6 як про батька виключено.

Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного рішення суб`єктивний склад осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги змінився, а саме з нього виключена ОСОБА_4 , як донька загиблого, оскільки з актового запису про народження останньої запис про ОСОБА_6 як про батька виключено. Крім того, до  ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки загиблого ОСОБА_2 , і вже після ухвалення оскаржуваного рішення Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі №280/2822/23, встановлено, що підхід Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови №168 дитині, зачатій за життя загиблої (померлої) особи та народженій після її смерті, є дискримінаційним, і дитина військовослужбовця, яка народилась після загибелі батька військовослужбовця та зачата за життя загиблої (померлої) особи, має право на отримання одноразової грошової допомоги і не повинна нести тягар неможливості перерозподілу цієї допомоги уповноваженим органом або наявності спору щодо перерозподілу цих коштів або повернення неправомірно отриманих коштів з інших осіб.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 28.02.2022 р. № 168 та п. 14 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013 р. № 975 (в редакції станом на час призначення одноразової допомоги), якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи (члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Враховуючи наявність первісного та зустрічного позову питання розподілу одноразової допомоги не може бути вирішено за взаємною згодою та підлягає вирішенню в судовому порядку.

Предметом спору у даній справі є сума одноразової грошової допомоги у розмірі 3750000,00грн., яка перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 , між тим призначалась вона для неповнолітньої доньки загиблого ОСОБА_6 – ОСОБА_4 , і повинна була бути отримана ОСОБА_3 . Первісний позов ІНФОРМАЦІЯ_4 подано з метою стягнення вказаної суми і подальшого її перерахування на рахунок ОСОБА_3 , матері ОСОБА_4 , між тим, як вже було зазначено вище, з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запис про ОСОБА_6 як про батька виключено, таким чином право на отримання ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги відсутнє.

Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.

Сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону №2011-XII, а саме: члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (в редакції статті 16-1, чинній на дату смерті військовослужбовця ОСОБА_6 ) та батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Держава має забезпечити рівні та справедливі соціально-правові гарантії для усіх членів сімей військовослужбовців, що загинули (померли) через виконання ними обов`язків військової служби.

За своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), а тому виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, дитини військовослужбовця з підстав дати її народження не відповідає змісту і меті закону.

Підхід Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови №168 дитині, зачатій за життя загиблої (померлої) особи та народженій після її смерті, є дискримінаційним.

Твердження про те, що дитина загиблого військовослужбовця народилася після його смерті, а тому ця дитина не набула прав на отримання частки одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, є помилковим, оскільки такий підхід до тлумачення законодавства не відповідатиме положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також основним принципам охорони дитинства, а саме, рівності прав і свобод дітей, які визначені нормативно-правовими актами, незалежно від народження, або будь-яких інших обставин, а також міжнародним зобов`язанням держави згідно зі статтею 2 Конвенції про права дитини поважати і забезпечувати всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, без будь-якої дискримінації.

Наведена правова позиція узгоджуються із висновками, сформульованими Верховним Судом у постанові від 10.05.2024 у справі №440/6725/23.

Також, слід зазначити, що у подальшому законодавець врегулював це питання, виклав статтю 16-1 у новій редакції, пунктом 4 якої передбачив, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав.

Неповнолітня ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_20 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.04.2022 USC/OZ/1, в якому батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , тобто дитина народилася вже після загибелі батька ОСОБА_6 , між тим, з огляду на наведені норми закону, вона входить до суб`єктивного складу осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, що додатково підтверджується висновками викладеними у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі №280/2822/23. 

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити розподіл суми одноразової грошової допомоги у розмірі 3750000,00 грн., шляхом задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в частині визнання за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , права власності на грошові кошти в сумі 3 750 000,00 грн. – частки одноразової допомоги як члена сім`ї/утриманця загиблої особи Захисника (рідного батька) старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, які фактично отримані/виплачені на картковий рахунок матері дитини ОСОБА_1 .

З огляду на те, що вимоги зустрічного позову задоволені в частині визнання за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , права власності на грошові кошти в сумі 3 750 000,00 грн. – частки одноразової допомоги, які фактично отримані/виплачені на картковий рахунок матері дитини ОСОБА_1 , вимоги первісного позову ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо безпідставності одержання таких коштів та необхідності їх стягнення на користь позивача є такими, що не підлягають задоволенню оскільки є недоведеними.

Що стосується вимог зустрічного позову щодо стягнення моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Поняття моральної шкоди (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст. 23 ЦК України.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових прав, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи/або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відшкодування моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Виходячи з аналізу ст. 1167 ЦК України, зобов`язання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності: моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювана шкоди; причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вини заподіювана шкоди.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

Із зазначених правових норм убачається, що для наявності деліктної відповідальності органу державної влади необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювана шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана. Перераховані складові для деліктних зобов`язань є обов`язковими.

Колегія суддів вважає, що у даній справі позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності протиправної поведінки з боку відповідачів за зустрічним позовом, яка призвела б до заподіяння моральної шкоди, оскільки будь які дії чи рішення суб`єктів владних повноважень в межах розгляду справи не визнавались протиправними, а розподіл суми одноразової допомоги вчинено з огляду на конкретні обставини справи, що є достатньою сатисфакцією.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню. Оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволенні вимог первісного прозову, та про часткове задоволення вимог зустрічного позову в частині визнання за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , права власності на грошові кошти в сумі 3 750 000,00 грн. – частки одноразової допомоги як члена сім`ї/утриманця загиблої особи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє як законний представник від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Баришнікова Андрія Григоровича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року у цій справі скасувати. Ухвалити нову постанову наступного змісту.

Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 – законний представник малолітньої дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , права власності на грошові кошти та стягнення моральної шкоди – задовольнити частково.

Визнати за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , права власності на грошові кошти в сумі 3 750 000,00 грн. – частки одноразової допомоги як члена сім`ї/утриманця загиблої особи Захисника (рідного батька) старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, які фактично отримані/виплачені на картковий рахунок матері дитини ОСОБА_1 .

В решті вимог зустрічного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 20 квітня 2026 року.

Головуючий С. В. Кухар

Судді: Г.С. Подліянова

О. З. Поляков