Справа № 607/17263/25
Провадження 2/127/7745/25 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року 

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Вохмінової О.С. 
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В. 
розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини, 

в с т а н о в и в:

позов про визначення місця проживання дитини мотивований тим, що сторони зареєстрували шлюб 20.09.2008 року, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , який з народження проживає з матір`ю. 
Батько від виконання своїх обов`язків самоусунувся, не цікавиться сином, не приймає участі у його вихованні, утриманні, не цікавиться розвитком та навчанням, не піклується про нього та не підтримує з дитиною будь-якого спілкування.
Сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання сина, оскільки відповідач не іде на контакт з метою вирішення даного питання. 
Син бажає проживати з матір`ю, яка забезпечує належний рівень життя дитини, достатній для інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Позивач просила визначити місцем проживання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійне місце проживання матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 . 
Судом вчинені наступні процесуальні дії.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 27.08.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини, зміну способу стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 було передано за підсудністю на розгляд Борщівському районному суду Тернопільської області згідно ст. 28 ч. 1 ЦПК України
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 29.09.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, зміну способу стягнення аліментів передано за підсудністю на розгляд Вінницькому міському суду Вінницької області згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі.
21.11.2025 року забезпечено участь представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Притули Оксани Богданівни в підготовчих та судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
22.01.2026 року було закрито підготовче провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 
Ухвалою від 10.03.2026 року провадження у даній справі в частині вимог ОСОБА_1 щодо зміни способу стягнення аліментів на підставі судового наказу Борщівського райсуду Тернопільської області від 23.05.2023 року у справі № 594/591/23 було закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку з відмовою позивача від позову.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Притула О.Б. (ордер серії ВО № 1123655 від 20.11.2025 року виданий на підставі договору про надання правничої допомоги у справі № 607/17263/25 від 19.11.2025 року № б/н, яким повноваження адвоката не обмежуються) позов про визначення місця проживання дитини з матір`ю підтримала за викладених обставин. Суду пояснила, що відповідач припинив сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 та спілкуватись із сином. Місцезнаходження відповідача невідоме, участі в засіданні з питання визначення місця проживання дитини відповідач не брав. Дитина проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. В інтересах дитини виникло питання про визначення її місця проживання, оскільки позивач не може отримати письмову згоду батька зареєструвати дитину в квартирі матері в АДРЕСА_1 . Наголосила, що між сторонами є спір про визначення місця проживання дитини, оскільки батько неодноразово висловлював побажання, щоб син жив з ним.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснення представника підтримала. Просила задоволити позов та визначити місце проживання сина ОСОБА_4 з нею. На даний час вони з сином тимчасово проживають за кордоном, місцезнаходження відповідача не відоме, він не виходить на зв`язок, сином не цікавиться і коштів на утримання дитини не надає.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно за місцем реєстрації проживання, письмового відзиву, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
В судове засідання представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради не з`явився з невідомих суду причин, про день та час проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, заяви про відкладення підготовчого засідання не надавав.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4. та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3. був зареєстрований 20.09.2008 року і розірваний рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 01.12.2021 року. 
Їх син - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сторони спільно не проживають.
Судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 23.05.2023 року № 594/591/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.05.2023 року.
ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .
Син ОСОБА_4 проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, мати забезпечує дитину усім необхідним. Позивач із сином проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою ДП «Люкс» від 10.06.2025 року та актом обстеження житлових умов від 10.06.2025 року.
Однокімнатна квартира загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 18, 1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого 29.04.2025 року договору купівлі-продажу. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 29.04.2025 року.
Позивач працює у ФОП ОСОБА_6 за сумісництвом на посаді лікаря-дерматовенеролога, її дохід (нарахований) з жовтня 2024 року по квітень 2025 року склав 27 233, 54 грн. 
Станом на 18.04.2025 року дитина відвідує Тернопільський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 31, старшу групу № 4, з 20.05.2024 року. Батько дитини протягом даного періоду жодного разу не був присутнім у дитячому садочку та не цікавився освітньо-виховним процесом сина.
Відповідач зареєстрований в АДРЕСА_3 , за ним станом на 08.08.2025 року зареєстровані три автомобіля 2012 р.н., 1999 р.н., 1989 р.н. Відповідач є власником 29/100 часток квартири загальною площею 24,4 кв.м. за адресою його реєстрації.
Згідно відповіді від 23.02.2026 року з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, ОСОБА_2 , працюючи з 11.07.2025 року в ТОВ «ІА «Баззер Ньюс», отримав дохід (нарахований) заробітну плату за: липень 2025 року - 64 923, 39 грн., серпень 2025 року - 64 981, 98 грн., вересень 2025 року - 65 315, 43 грн., жовтень 2025 року - 65 249, 42 грн., листопад 2025 року - 67 052, 34 грн., грудень 2025 року -67 857, 62 грн.
Отже, між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу визначення місця проживання дитини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, наддавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків регламентовано ст. 155 Сімейного кодексу України: здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNTv.UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання (ч.ч. 1, 4, 6 ст. 29 ЦК України).
Частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України визначено: місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Статтею 161 Сімейного кодексу України передбачено: якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Згідно висновку органу опіки і піклування (додаток до рішення Тернопільської міської ради № 952 від 15.07.2025 року) визнано за доцільне визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою її реєстрації.
З витягу з протоколу № 12 засідання комісії при виконкомі Тернопільської міської ради від 27.06.2025 року, вбачається, що батько дитини ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, фінансово не допомагає, місце його перебування не відоме.
17.06.2025 року працівниками служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Однокімнатна квартира розташована на 5 поверсі будинку. Для дитини відведено ліжечко для сну, наявна шафа для одягу, письмовий стіл, іграшки, дитячий одяг та взуття відповідно до вікових потреб хлопчика. Створені всі умови для повноцінного та гармонійного розвитку дитини.
Доручено службі у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради підготувати проєкт рішення щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3. за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні була заслухана думка дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (6 років), який пояснив, що він проживає із матір`ю, ходить у садок. Батько з ними не живе, він давно його не бачив. Бажає проживати з мамою.
Враховуючи наведені обставини, докази, надані позивачем, враховуючи вік дитини, фактичне тривале проживання із матір`ю, сталість соціальних зв`язків дитини, думку дитини, прихильність до матері, суд вважає, що з метою найкращого забезпечення інтересів малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід визначити його місце проживання з матір`ю.
При цьому суд вважає необхідним роз`яснити учасникам, що згідно вимог ч. 1 ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.2, ч. 3 ст. 157Сімейного кодексу України).
Таким чином, обоє батьків зобов`язані приймати участь в утриманні і вихованні дитини і не поглиблювати конфліктну ситуацію, захищаючи свої власні інтереси, а намагатись проявити справжню турботу, реалізувати свої права шляхом домовленості і забезпечити належні умови для розвитку своєї доньки. 
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Враховуючи наведене, керуючись Європейською конвенцією про здійснення прав дітей (Страсбург, 08.09.1995 року), Декларацією прав дитини (20.11.1959 р.), Законом України «Про охорону дитинства», ст. 29, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити.
Визначити місцем проживання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійне місце проживання матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 . 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення. 
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.
Учасники справи:
- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 
- третя особа без самостійних вимог - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, 46001, м. Тернопіль, бульвар Т.Шевченка, 1, ЄДРПОУ 43459222
Повне судове рішення складене 13 березня 2026 року.

Суддя: