Справа № 676/7750/25
Провадження № 1-кп/676/186/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року м. Кам’янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №62024240010000921 відносно 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ладижин Вінницької області, українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з повною загальною середньою освітою, який не одружений, утриманців не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , раніше не судимий, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 
захисника адвоката ОСОБА_5 

ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу навчального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_2 , на порушення вимог статей 17, 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», частини 1 статей 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 127, 128 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування 10.07.2023 близько 08:00 год. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , 21.10.2024 близько 21.00 год. самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та вибув у невідомому напрямку, де проводив час на власний розсуд до 21.08.2025 та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій Конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що в жовтні 2024 року після проходження ВЛК його привезли до м. Кам`янець-Подільський, на полігоні він поспілкувався з військовим майстром, який сказав, щоб до вечора його не було, тому він поїхав додому. Близько року був вдома, а потім повідомили, що є кримінальне провадження, взяли під варту і справу передали до суду. СЗЧ він не вчиняв, бо його відпустили того ж дня як привезли до військової частини, номеру якої він не знає. Відпустив його майор, якого звати ОСОБА_6 , прізвища не знає. У нього не було вибору: або додому, або брати зброю. Зброю до рук він брати не може, бо віруючий, але може допомагати. Також повідомив, що його мали «поставити на програму», оскільки він вживав «габану», «метадон». 
Не дивлячись на невизнання вини ОСОБА_3 , його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності, а саме:
витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.10.2024 №300, відповідно до якого солдата ОСОБА_3 , який 21.10.2024 прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження перепідготовки за новою військово-обліковою спеціальністю, зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення;
матеріалами службового розслідування: повідомленнями про самовільне залишення 21.10.2024 ОСОБА_3 військової НОМЕР_3 , рапортом про виявлення відсутності ОСОБА_3 21.10.2024 о 21.00 год., Актом службового розслідування, з яких вбачається, що солдат ОСОБА_3 , починаючи з 21.00 год. 21.10.2024 самовільно залишив військову частину та станом на 11.00 год. 31.10.2024 до розташування військової частини НОМЕР_2 не повернувся, тобто є відсутнім на військовій службі без поважних причин понад 10 днів;
доповіддю про самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдатом ОСОБА_3 , з якої вбачається, що причиною самовільного залишення військової частини є низькі морально-ділові якості та особиста недисциплінованість солдата ОСОБА_3 , низький рівень правових знань військовослужбовця;
витягом з Книги обліку тимчасово відсутнього і тимчасово прибулого до військової частини особового складу НОМЕР_2 , з якого вбачається, що солдат ОСОБА_3 вибув з 22.10.2024 (п.318).
ОСОБА_3 було доведено вимоги відповідних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо відповідальності про скоєння військових адміністративних правопорушень та злочинів, що підтверджується його особистим підписом на відповідних листах доведення вимог законодавства. 
Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 , заступник начальника навчального центру з психологічної підтримки персоналу, повідомив, що ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_2 з ІНФОРМАЦІЯ_2 21.10.2024, був зарахований до особового складу військової частини. Ввечері того ж дня на полігоні було виявлено його відсутність, про що було складено доповідь та проведено службове розслідування. Особисто з ОСОБА_3 він не спілкувався. Причини залишення ОСОБА_3 військової частини йому не відомі. Було здійснено пошук ОСОБА_3 в межах міста Кам`янець-Подільський – автовокзал, залізничний вокзал, ігрові зали, де ОСОБА_3 не виявили, а також по телефону, але ОСОБА_3 на дзвінки не відповідав. На той час начальником навчального курсу був майор ОСОБА_8 , який загинув у ДТП.
Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 , заступник командира роти з психологічної підтримки персоналу навчального центру, повідомив, що з ОСОБА_3 не знайомий, працює в частині, куди 21.10.2024 ОСОБА_3 прибув на навчання з ІНФОРМАЦІЯ_2 . Близько 21.00 год. того ж дня при перевірці особового складу військової частини виявили, що ОСОБА_3 залишив територію військової частини, на зв`язок не виходив. Черговий доповів командиру, провели службове розслідування, участі у якому він не брав. Вважає, що ОСОБА_3 залишив військову частину через особисту недисциплінованість. 
Також судом досліджено документи, що характеризують особу ОСОБА_3 : медичну та службову характеристики солдата ОСОБА_3 ; вимогу про наявність/відсутність судимості; витяг з інформаційної бази АРМОР щодо вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень; повідомлення лікарів нарколога та психіатра; довідку ВЛК, згідно з якою ОСОБА_3 придатний до військової служби; висновок судово-психіатричного експерта №702 від 01.10.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 на час проведення експертизи та на час вчинення інкримінованого йому діяння виявляє та виявляв емоційно-нестійкий розлад особистості, пограничний тип; на період інкримінованого йому діяння та на час проведення експертизи усвідомлював та усвідомлює значення своїх дій та міг і може керувати ними; застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за частиною 5 статті 407 КК України як самовільне залишення військової частини, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби). 
Суд критично оцінює як пояснення обвинуваченого щодо надання йому вказівки залишити військову частину керівництвом навчального курсу, так і доводи захисника щодо недоведеності вини обвинуваченого, які спростовуються сукупністю доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення. Позицію обвинуваченого та його захисника суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому не визнав, у вчиненому не розкаявся; офіційно не працевлаштований, за місцем служби характеризується посередньо; як обставини, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Крім того, судом враховано, що відповідно до частин 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням наведеного, вимог частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає можливим погодитись з позицією прокурора та призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини 5 статті 407 КК України у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України суд не вбачає.
Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
21.08.2025 ОСОБА_3 було затримано, 22.08.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який було продовжено, у зв`язку з чим до строку відбування покарання необхідно зарахувати строк перебування обвинуваченого під вартою та продовжити дію обраного запобіжного заходу до набрання вироком чинності.
Керуючись статтями 65, 66, 407 КК України, статтями 100, 124, 367-371, 374-376 КПК України, суд 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання 21.08.2025. Зарахувати до строку відбування покарання строк тримання під вартою з 22.08.2025.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою продовжити до дня набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя             ОСОБА_1