Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
12 лютого 2026 року справа №520/7268/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді головуючої судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовною заявою  ОСОБА_1 
до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " 
про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (далі по тексту – відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ від 15.02.2024 №26 начальника поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України у частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 23.02.2024 №182 о/с начальника поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України у частині звільнення позивача зі служби в поліції;
- зобов`язати відповідача поновити позивача на службу в поліцію на посаді інспектора взводу №3 роти №3 батальйону №1 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють»;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 23.02.2023 до дня поновлення на посаді.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувані накази є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Наголошує, що підстави для застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби у поліції були відсутні.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 позовну заяву у цій справі залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. На адресу суду у строк, встановлений судом, позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви разом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у адміністративній справі.
Від відповідача 06.05.2024 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали висновки службового розслідування, якими встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України "Про Національну поліцію». Зазначає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є співмірним із вчиненим ним проступком.
Позивач через систему "Електронний суд" 13.05.2024 подав відповідь на відзив, у якій наголошував, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності було передчасним, відповідач не провів належного службового розслідування, а службове розслідування, яке було проведено є таким, що проведено з порушенням норм чинного законодавства України.
Представник відповідача 17.05.2024 подав заперечення, в яких наполягав на відмові у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 постановлено призначити розгляд справи за правилами загального позовного провадження у адміністративній справі.
У судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Водночас, представник позивача надіслав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі.
Представник відповідача через систему "Електронний суд" 10.02.2026 подав заяву про проведення судового засідання без його участі.
Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами під час розгляду даної справи, судом встановлено, що наказом Національної поліції України від 10.02.2023 №163 о/с (по особовому складу), з 17.02.2023 лейтенанта поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0149587), призначено на посаду інспектора взводу №2 роти №3 батальйону управління поліції особливого призначення №3 (штурмовий батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Наказом УПОП №3 ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 95 від 07.02.2024 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» ініційовано проведення службового розслідування щодо обставин можливого порушення службової дисципліни працівником УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
Підставою службового розслідування слугував рапорт №1678/59/14-2024 заступниці начальника взводу кадрового забезпечення УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» від 07.02.2024 про те, що під час перевірки особового складу, який перебуває на лікарняних виявлена відсутність на службі без поважних причин інспектора взводу №3 роти №3 батальйону №1 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 11.11.2023 по 06.02.2024, про що були складені відповідні акти.
Позивач вказує на неналежне проведення службового розслідування відносно нього та порушення вимог чинного законодавства, що стало наслідком звільнення зі служби в поліції останнього.
Інформації щодо обставин можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу №3 роти №3 батальйону №1 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенантом поліції ОСОБА_1 , а саме відсутності останнього з 11.11.2023 по 26.12.2024 на службі, якій надавалась оцінка під час проведення службового розслідування в грудні 2023 року, вдруге стала підставою для призначення службового розслідування та досліджувалась дисциплінарною комісією в лютому 2024 року.
Так, т.в.о. начальника УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» ОСОБА_2 08.02.2024 затверджено висновок службового розслідування, проведеного з метою усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни працівниками інспектором взводу №3 роти №3 батальйону №1 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенантом поліції ОСОБА_1 , за результатом чого застосовано дисциплінарні стягнення у вигляді звільнення.
Позивач наголошує, що у грудні 2023 року відносно нього проводилося службове розслідування щодо ймовірної відсутності на службі позивача з 11.11.2023 по 26.12.2024 за результатами проведення якого був складений та 26.12.2023 затверджений висновок, згідно якого 05.01.2024 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зі служби в поліції.
Наказом №3 від 05.01.2024 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. В подальшому, наказ №3 від 05.01.2024 скасовано іншим наказом, з яким позивача, на його думку, не ознайомлено.
Після скасування наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення як незаконно прийнятого, відповідач повторно 07.02.2024 призначив службове розслідування з тих самих підстав та обставин, яким уже надавалась оцінка.
Наказом УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» № 95 від 07.02.2024 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» ініційовано проведення службового розслідування щодо обставин можливого порушення службової дисципліни позивачем.
На підставі висновку службового розслідування, наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 15.02.2024 № 26 за порушення службової дисципліни, вимог пунктів 1, 6 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, підпунктів 2, 4, 5, 8, 13, 20 пункту 3 розділу II посадової інструкції інспектора взводу № 3 роти № 3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють», затвердженої 15.05.2023 та Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », затвердженого наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28 липня 2023 року № 346 «Про затвердження внутрішнього розпорядку для поліцейських, державних службовців та працівників ДПОП «ОШБ «Лють», що виразилось у безпідставній відсутність на службі з 11.11.2023 до 06.02.2024, до інспектора взводу №3 роти №3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 23.02.2024 №182 о/с (по особовому складу) лейтенанта поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0149587) інспектора взводу №3 роти №3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № З ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, з 23.02.2024.
Вважаючи вказані накази протиправними позивач звернувся із даним позовом до суду.
Спірні правовідносини щодо проходження публічної служби в поліції врегульовані положеннями Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.
Частиною першої статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Положення статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" зобов`язують поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до частини першої, другої статті 19 Закону України №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України №580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання поліцейським Конституціїі законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 13 Дисциплінарного статуту застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.
Згідно з частинами першою, другою статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Згідно з пунктами 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (частина п`ятнадцята стаття 15, стаття 19 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" від 07.11.2018 №893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок № 893).
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 2 розділу IV Порядку № 893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Вимоги до змісту висновку службового розслідування визначені пунктом 4 розділу VI Порядку №893, що узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту.
Пунктом 9 розділу VI Порядку № 893 передбачено, що висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.
Пунктами 1, 3, 4 розділу VІI Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Виконання таких дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби в поліції, шляхом видання наказів по особовому складу покладається на підрозділи кадрового забезпечення (служби персоналу) територіальних органів поліції, установ та закладів поліції, а також ЗВО.
Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Судовим розглядом встановлено, що наказом Департаменту поліції особливого призначення “Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” від 07.02.2024 №95, призначено службове розслідування у формі письмового провадження та утворено дисциплінарну комісію, за фактом можливого порушення службової дисципліни за участі інспектора взводу №3 роти №3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № З ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенанта поліції ОСОБА_1 , якого зобов`язано знаходитись на робочому місці.
В судовому засіданні суду встановлено, що підставою службового розслідування слугували обставини того, що під час перевірки особового складу, які перебувають на лікарняних, виявлена відсутність без поважних причин інспектора взводу №3 роти №3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № З ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який з 11.11.2023 до моменту проведення службового розслідування не з`явився за місцем несення служби для виконання основних та додаткових завдань, покладених в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного по всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Окрім того, опитана під час службового розслідування ОСОБА_3 пояснила, що до її обов`язків відноситься організація та контроль за систематизацією та перевіркою інформації відносно працівників УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють», які перебували та перебувають на лікарняних. З 27.09.2023 до 10.11.2023 ОСОБА_1 перебував на лікарняному, з 11.11.2023 до 26.12.2023 ОСОБА_1 відсутній на службі без поважних причин, будь-яких документів, щодо законності своєї відсутності на службі не надавав.
Наведене підтверджено представником відповідача та зазначено, що інших підстав для проведення службового розслідування, призначеного наказом від 07.02.2024 №95 у відношенні позивача не було.
Таким чином, судом встановлено, що інформація щодо обставин можливого порушення службової дисципліни позивачем, стала підставою для призначення службового розслідування та досліджувалась дисциплінарною комісією в лютому 2024 року.
Отже, аналізуючи зібрані під час проведення службового розслідування матеріали в їх сукупності, установлено, що інспектор взводу №3 роти №3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП № З ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенант поліції ОСОБА_1 (без поважних причин) був відсутній на службі з період з 11.11.2023 до 06.02.2024, чим порушив службову дисципліну та вчинив дисциплінарний проступок.
Так, т.в.о начальника управління поліції особливого призначення №3Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 08.02.2024 затверджено висновок службового розслідування, проведеного з метою усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни працівниками полку УПОП № З ДПОП «ОШБ «Лють», у тому числі і інспектором взводу № 3 роти № З штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП № З ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенантом поліції ОСОБА_1 , за результатом чого застосовано дисциплінарні стягнення у вигляді звільнення. Правовою підставою зазначено порушення позивачем вимог 1, 6 частини першої статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УШ, підпунктів 2, 4, 5, 8, 13, 20 пункту 3 розділу II посадової інструкції інспектора взводу №3 роти №3 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП №3 ДПОП «OTITE «Лють», затвердженої 15.05.2023 та Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », затвердженого наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28 липня 2023 року № 346 «Про затвердження внутрішнього розпорядку для поліцейських, державних службовців та працівників ДПОП «ОШБ «Лють».
Спір у цій справі виник у зв`язку із застосуванням до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статей 1, 6 частини першої статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УШ, підпунктів 2, 4, 5, 8, 13, 20 пункту 3 розділу II посадової інструкції інспектора взводу №3 роти №3 штурмового батальйону №1 («Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова») полку УПОП №3 ДПОП «OTITE «Лють», затвердженої 15.05.2023 та Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », затвердженого наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28 липня 2023 року №346 «Про затвердження внутрішнього розпорядку для поліцейських, державних службовців та працівників ДПОП «ОШБ «Лють» позивачем, який з 11.11.2023 до моменту проведення службового розслідування не з`явився за місцем несення служби для виконання основних та додаткових завдань, покладених в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного по всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від виконання службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу.
З правового аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції вбачається, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.
Суд враховує, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Судовим розглядом встановлено, що у грудні 2023 відносно позивача вже проводилося службове розслідування щодо ймовірного відхилення від служби позивача з 11.11.2023 по 26.12.2023, за результатами проведення якого був складений та 26.12.2023 затверджений висновок, згідно якого застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за порушення позивачем вимог статей 1, 6 частини першої статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УШ, підпунктів 2, 4, 5, 8, 13, 20 пункту 3 розділу II посадової інструкції інспектора взводу №3 роти №3 штурмового батальйону №1 («Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова») полку УПОП №3 ДПОП «OTITE «Лють», затвердженої 15.05.2023 та Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », затвердженого наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28 липня 2023 року № 346 «Про затвердження внутрішнього розпорядку для поліцейських, державних службовців та працівників ДПОП «ОШБ «Лють».
Наказом №3 від 05.01.2024 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.
Разом з тим, в подальшому, наказ № 3 від 05.01.2024 скасовано іншим наказом.
Однак, після скасування наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення як незаконно прийнятого, відповідач повторно 07.02.2024 призначає службове розслідування з тих самих підстав та обставин, яким уже надавалась оцінка.
Наказом Департаменту поліції особливого призначення “Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” від 07.02.2024 № 95 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» ініційовано проведення службового розслідування у формі письмового провадження та утворено дисциплінарну комісію, за фактом можливого порушення службової дисципліни за участі інспектора взводу № 3 роти № 3 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № З ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта поліції ОСОБА_1 , якого зобов`язано знаходитись на робочому місці, якого зобов`язано знаходитись на робочому місці.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 7 статті 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» у разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що в порушення вимог чинного законодавства, відповідач не розпочав нове службове розслідування за фактом вчинення іншого дисциплінарного проступку, а саме невиходу без поважних причин на службу позивача у період з 11.11.2023 по 06.02.2024. В матеріалах справи відсутні з цього приводу заяви, рапорти, доповідні записки та інші докази які надавали підстави досліджувати дії позивача у цей період. При цьому, в порушення Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування у позивача не відбирались пояснення, стосовно відсутності його на службі в зазначений період. 
Про невихід без поважних причин на службу у період з 11.11.2023 по 26.12.2023 було виявлено та встановлено вже під час проведення службового розслідування щодо ймовірного відхилення від служби позивача у зазначений період.
Порушення процедури при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Відтак, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalidact). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Тобто, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
Враховуючи те, що відповідачем наведене порушення, суд дійшов до висновку, що наказ наказ від 15.02.2024 №26 начальника поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України у частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції та наказ протиправним та скасувати наказ від 23.02.2024 №182 о/с начальника поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України у частині звільнення позивача зі служби в поліції є протиправними та підлягають скасуванню.
З урахуванням порушення процедури притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, інші доводи сторін, на вирішення цього спору не впливають.
Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Оскільки за наслідками судового розгляду судом прийнято рішення про поновлення позивача на посаді, також на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 №988 (далі по тексту - Постанова Кабінету Міністрів України №988).
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.
Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі по тексту - Порядок №260).
Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку №260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин та діяв на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
У свою чергу пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі по тексту - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.
У судовому засіданні позивач вказав, що грошове забезпечення йому не виплачувалося з 23.02.2024 по 02.02.2026, що не заперечується представником відповідача.
Враховуючи вказане та прийняття судом рішення про поновлення на посаді, кількість днів вимушеного прогулу складає 711 дні.
Розмір грошового забезпечення за жовтень-листопад 2023 року складав 14 307,54 грн, таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 234,55 грн.
Відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача складає 166 765,05 грн (711 днів х 234,55 грн).
Згідно пунктів 2-3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Відтак, рішення суду у частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Приписами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.
Предметом спору є стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а докази понесення ним інших судових витрати відсутні, виходячи з положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати за професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження понесених позивачем витрат на надання професійної правничої (правової) допомоги до позовної заяви додано копію ордеру серії АН №1379877 від 20.03.2024 на надання правничої (правової) допомоги позивачу, виданого адвокатом Голубовим Сергієм Геннадійовичем, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, копію договору про надання юридичних послуг (адвокатської допомоги) №3/03/24 від 10.03.2024, в якому в п.5.1. зазначено про те, що за надані послуги Клієнт сплачує Адвокату винагороду у фіксованому розмірі, який дорівнює 10 000,00 грн без ПДВ, що підлягатиме стягненню за рішенням суду на користь Клієнта з відповідача на рахунок його асигнувань.
Вартість послуг Адвоката за цим актом складає 10 000,00 грн.
Суд зазначає, що згідно із статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частин 1, 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин 2-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Суд також враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06.04.2022 у справі №500/1410/21, відповідно до якого однією з особливостей нової процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу за Кодексом адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017, є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, з огляду на те, що, дана справа належить до категорії справ незначної складності, обсяг доказів є незначним, судове засідання не проводилось, суд доходить до висновку, що клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за професійну правничу (правову) допомогу підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню на користь позивача суми у розмірі 5000,00 грн.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ від 15.02.2024 №26 начальника поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України у частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ від 23.02.2024 №182 о/с начальника поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Поновити ОСОБА_1 на службі в поліцію на посаді інспектора взводу №3 роти №3 батальйону №1 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» з 23.02.2024.
Стягнути з Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на користь ОСОБА_1 середньомісячне забезпечення/заробіток/ за час вимушеного прогулу за період з 23.02.2024 по 02.02.2026 у сумі 166 765,05 грн (сто дев`яносто тисяч дев`ятсот вісімдесят шість гривень 00 копійок).
Рішення суду у частині поновлення на посаді (роботі) допустити до негайного виконання.
У задоволені решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".
Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення виготовлено 12.02.2026.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА