ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2026 р. 	Справа № 520/5403/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, по справі № 520/5403/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2024 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини (далі – відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 гривень пропорційно її участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони за період з 01.09.2023 по 12.09.2023 та у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 гривень пропорційно її участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони за період з 01.09.2023 по 12.09.2023 та у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі № 520/5403/24 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 гривень пропорційно її участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони за період з 01.09.2023 по 12.09.2023 та у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 гривень пропорційно її участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони за період з 01.09.2023 по 12.09.2023 та у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі № 520/5403/24 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції у своєму рішенні не встановив та не довів факту вчинення Військовою частиною НОМЕР_1 протиправних дій або бездіяльності, що стало причиною порушення прав та законних інтересів позивача щодо виплати належних їй коштів за участь у бойових (спеціальних) завданнях. Відповідач наполягає на тому, що наказ №132 був повторно переданий до фінансової економічної служби на реалізацію для проведення нарахувань належної позивачу додаткової винагороди за участь у бойових завданнях за період з 01.09.2023 по 12.09.2023. Відтак, військова частина НОМЕР_2 має зобов`язання перед позивачем щодо здійснення виплат та перебуває в процесі виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим у даній справі відсутній предмет спору. Водночас, зазначений наказ був реалізований та 20.06.2024 позивачу виплачено кошти, а тому відповідач наполягає на тому, що можливе здійснення подвійного стягнення за одним і тим самим предметом, що вказує на наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині. 
Окрім того, за доводами відповідача, судом першої інстанції невірно було встановлено факт перебування позивача на посаді інструкторсько-викладацького складу, адже підставою для нарахування додаткової винагороди позивачу відповідно до абзацу 5 пункту 1-1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 є перебування на посаді, яка входить до переліку керівного та інструкторського-викладацького складу в навчальній частині (навчальних центрах, навчальних підрозділах), що затверджений керівниками відповідних міністерств та державних органів. Разом з тим, відповідач наполягає на тому, що посада «санітарного-інструктора» та військова частина НОМЕР_1 , в переліку затвердженому Міністерством оборони України від 19.10.2023 №423/146/ДСК не значиться.
Позивачем на апеляційну скаргу подано письмовий відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що справа судом розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, який відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження. 
Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 05.03.2023 по 14.09.2023, що підтверджується копіями наказів про призначення №26 від 05.03.2023 та про звільнення №225 від 14.09.2023.
Під час служби у Військовій частині НОМЕР_1 позивач була відряджена до Військової частини НОМЕР_3 , де перебувала у період з 26.06.2023 по 13.09.2023. 
Перебуваючи у відрядженні у Військовій частині НОМЕР_3 , позивач, на виконання бойових розпоряджень, приймала безпосередню участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угруповань військ у періоди: з 26.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 22.07.2023, з 27.07.2023 по 31.07.2023, з 01.09.2023 по 12.09.2023, про що надавались відповідні довідки, які є підставами для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, пропорційно на місяць з розрахунку періодів участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань, що підтверджується довідками Військової частини НОМЕР_3 № 97 від 22.08.2023, № 98 від 22,08.2023, №2413/ОУВ від 03.08.2023, №183 від 01.10.2023.
Вказані довідки були надані відповідачеві та наказом Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2023 № 132 за періоди з 26.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 22.07.2023, з 27.07.2023 по 31.07.2023 позивачеві визначено до виплати додаткової винагороди 30000 грн. пропорційно на місяць з розрахунку періодів участі у виконанні бойових(спеціальних) завдань.
Однак, наказ Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2023 № 132 на даний час є невиконаним, що не заперечується відповідачем у справі.
Також, у наказі Командира військової частини НОМЕР_1 №26 від 05.03.2023 зазначено, що «Молодшого сержанта ОСОБА_2 , призначену наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 22 лютого 2023 року № 19-РС на посаду санітарного інструктора 2 навчальної роти Військової частини НОМЕР_1 , яка прибула із Військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ), з « 05» березня 2023 року зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати такою, що 5 березня 2023 року справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2910 гривень на місяць, тарифний розряд 6, шпк «сержант», ВОС- 879659А.».
Тобто позивачка була призначена та перебувала на посаді санітарного інструктора 2 навчальної роти Військової частини НОМЕР_1 та була військовослужбовцем, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що у період відрядження позивача до Військової частини НОМЕР_1 з 26.06.2023 по 13.09.2023, позивач мала право на додаткову винагороду в розмірі у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, відповідно до абз. 4 п.1-1 Постанови КМУ № 168 в редакції згідно з Постановою КМ № 836 від 09.08.2023. Окрім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що позивачка була призначена та перебувала на посаді санітарного інструктора 2 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 та була військовослужбовцем, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині, що відповідно дає підставу отримання нею додаткової винагороди згідно Постанови КМУ № 168 у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023.
Колегія суддів з приведеними висновками суду першої інстанції частково погоджується, з огляду на наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. 
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. 
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. 
Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності. 
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. 
За приписами частини першої статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XІІ), законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. 
Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 2011-XІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 Закону № 2011-XІІ).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного часу продовжувався та триває по нині.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова № 168, у редакції Постанови від 20.01.2023 № 43, чинної з 21.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
При цьому, пунктом 2-1 Постанови № 168, в редакції Постанови від 20.01.2023 № 43, чинній з 21.01.2023, установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.
Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 доповнений розділом XXXIV ''Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану'' Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260).
Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема:
- 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.
Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 3 розділу XXXIV Порядку № 260).
Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців (пункт 5 розділу XXXIV Порядку № 260).
Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України (пункт 6 розділу XXXIV Порядку № 260).
Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що військовослужбовець Збройних Сил набуває право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн у разі виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), в тому числі, у випадку коли такий військовослужбовець був відряджений до іншої військової частини.
При цьому, обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, є документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, що здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини. 
Водночас для відряджених військовослужбовців таким доказом є довідка керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи встановила, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 05.03.2023 року по 14.09.2023, що підтверджується копіями наказів про призначення №26 від 05.03.2023 (а.с. 10 том 1) та про звільнення №225 від 14.09.2023 (а.с. 11 том 1).
Під час служби у Військовій частині НОМЕР_1 позивач була відряджена до Військової частини НОМЕР_3 , де перебувала у період з 26.06.2023 по 13.09.2023, що підтверджується витягами з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 12, 13 том 1). 
Перебуваючи у відрядженні у Військовій частині НОМЕР_3 , позивач, на виконання бойових розпоряджень, приймала безпосередню участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угруповань військ у періоди з 26.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 22.07.2023, з 27.07.2023 по 31.07.2023, з 01.09.2023 по 12.09.2023, про що надавались відповідні довідки Військової частини НОМЕР_3 № 97 від 22.08.2023, № 98 від 22,08.2023, №2413/ОУВ від 03.08.2023, №183 від 01.10.2023 (а.с.14, 15, 16, 17 том 1).
Наведені довідки є підставами для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн пропорційно на місяць з розрахунку періодів участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань, та були надані відповідачеві.
Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2023 № 132 за періоди з 26.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 22.07.2023, з 27.07.2023 по 31.07.2023 позивачеві визначено до виплати додаткової винагороди 30000 грн. пропорційно на місяць з розрахунку періодів участі у виконанні бойових(спеціальних) завдань (а.с. 18-20 том 1).
Однак, наказ Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2023 № 132 на час прийняття судом першої інстанції рішення у вказаній справ був невиконаним, що не заперечується відповідачем у справі.
З приведеного вбачається, що ОСОБА_1 в період відрядження до Військової частини НОМЕР_3 приймала участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угруповань військ у періоди з 26.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 22.07.2023, з 27.07.2023 по 31.07.2023, з 01.09.2023 по 12.09.2023, про що було відповідно видано довідку Військовою частиною НОМЕР_3 .
Таким чином, досліджені у справі докази в сукупності, зокрема, довідки Військової частини НОМЕР_3 № 97 від 22.08.2023, № 98 від 22,08.2023, №2413/ОУВ від 03.08.2023, №183 від 01.10.2023, вказують на наявність підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 30000 грн, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168, у зв`язку із чим, позивач має право на отримання такої винагороди у період з 26.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 22.07.2023, з 27.07.2023 по 31.07.2023, з 01.09.2023 по 12.09.2023 із розрахунку пропорційно часу участі позивача у виконанні бойових завдань. 
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що наказ №132 був повторно переданий до фінансової економічної служби на реалізацію для проведення нарахувань належної позивачу додаткової винагороди за участь у бойових завданнях за період з 01.09.2023 по 12.09.2023, що свідчить про відсутність предмету спору у даній справі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки оспорюваним у поточній справі є період з 01.09.2023 по 12.09.2023 невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, в той час як згідно з наказом Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2023 № 132 позивачеві визначено до виплати додаткової винагороди 30000 грн пропорційно на місяць з розрахунку періодів участі у виконанні бойових(спеціальних) завдань за періоди з 26.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 22.07.2023, з 27.07.2023 по 31.07.2023. Тобто наказ №132 не містить приписів про нарахування позивачу за спірний період додаткової грошової винагороди 30000 грн, у зв`язку з чим відповідні твердження відповідача є безпідставними. 
Окрім того, поданий відповідачем до суду апеляційної інстанції розрахунок (а.с. 177 том 1) свідчить про те, що сума 30 662,09 грн виплачена позивачу 20.06.2024, складає додаткову винагороду у розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до пункту 1 Постанови №168 за періоди з 26.02.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 22.07.2023, з 27.07.2023 по 31.07.2023.
Таким чином, зауваження апеляційної скарги відповідача про те, що наказ №132 був реалізований та 20.06.2024 позивачу виплачено кошти, також є безпідставними, адже відповідний наказ не стосується оспорюваного у даній справі періоду невиплати позивач додаткової винагороди. Відтак, подвійного стягнення у даному випадку не відбувається.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн пропорційно на місяць з розрахунку періодів участі у виконанні бойових(спеціальних) завдань за періоди з 26.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 22.07.2023, з 27.07.2023 по 31.07.2023.
Щодо частини вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату додаткової винагороди згідно з Постановою № 168 у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023, колегія суддів зазначає наступне.
Так, у пункті 1-1 Постанови № 168, в редакції Постанови № 836 від 09.08.2023, чинної з 11.08.2023, було закріплено, що військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі від 15000 до 30000 гривень з урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу в розрахунку на місяць відповідно до переліку посад керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), затвердженого керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Розмір додаткової винагороди за конкретними категоріями посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням заінтересованих центральних органів виконавчої влади та державних органів.
У відповідності до п. 2 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за № 260 (у редакції з 26.09.2023 р. ) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: від 15 000 до 30 000 гривень - військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) (у розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу).
Розмір додаткової винагороди за конкретними категоріями посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Кабінетом Міністрів України. Перелік навчальних військових частин (навчальних центрів, навчальних підрозділів), а також посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Міністром оборони України;
Тобто Постановою №168 лише з 11.08.2023 було закріплено додаткову винагороду у розмірі від 15000 до 30000 гривень, умовою для виплати якої стало перебування військовослужбовців на посадах керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах).
В той же час, виходячи зі змісту наведених норм, розмір такої додаткової винагороди визначається з урахуванням рівня підготовки (кваліфікації) військовослужбовця та пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу в розрахунку на місяць відповідно до переліку посад керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), затверджується керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відтак, мотивуючи підстави для звернення із апеляційною скаргою відповідач вказує, що судом першої інстанції невірно було встановлено факт перебування позивача на посаді інструкторсько-викладацького складу, оскільки посада «санітарного-інструктора» та Військова частина НОМЕР_1 , в переліку затвердженому Міністерством оборони України від 19.10.2023 №423/146/ДСК не значиться. 
Так, з матеріалів справи встановлено, що позивач в період з 26.06.2023 по 13.09.2023 позивач була відряджена до Військової частини НОМЕР_3 .
Задля всебічного та повного дослідження всіх обставин справи, колегією суддів ухвалою від 27.05.2025 витребувано у відповідача, зокрема, належним чином завірену копію наказу Міністра оборони України від 19.10.2023 №423/146/ДСК, яким затверджено Перелік навчальних військових частин (навчальних центрів, навчальних військових частин, навчальних підрозділів, шкіл підготовки), та посад керівного та інструкторсько-викладацького складу, яким виплачується додаткова винагорода у розмірі від 15000 до 30000 гривень.
На виконання даної ухвали з Військової частини НОМЕР_1 до суду 07 липня 2025 року надійшла копія Переліку навчальних військових частин (навчальних центрів, навчальних військових частин, навчальних підрозділів, шкіл підготовки), та посад керівного та інструкторсько-викладацького складу, яким виплачується додаткова винагорода у розмірі від 15000 до 30000 гривень, затвердженого наказом Міністра оборони України від 19.10.2023 №423/146/ДСК (далі – Перелік №423/146/ДСК).
Із змісту Переліку №423/146/ДСК встановлено, що у пункті 23 визначено посади Військової частини НОМЕР_3 (навчальний центр 151).
Відтак, з огляду на віднесення до Військової частини НОМЕР_3 до Переліку №423/146/ДСК, а також з урахування того, що приписами наведених норм виплата вказаної винагороди здійснюється пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу, судом апеляційної інстанції було витребувано із Військової частини НОМЕР_3 докази залучення ОСОБА_1 в період з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023 до підготовки та навчання персоналу, зокрема накази команрида Військової частини, підготовлені відповідно до розкладу навчальних занять, журналу їх обліку та звітної документації з підготовки (навчання); розгляди навчальних занять, журнали їх обліку та звітні документації з підготовки (навчання). 
На виконання вимог наведеної вище ухвали 05 лютого 2026 року з Військової частини НОМЕР_3 отримано лист за вих. №1879/893 від 04.02.2026, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в період з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023 не залучалась до підготовки та навчання персоналу, як військовослужбовець, який обіймав посади керівниного та інструкторсько-викладацького складу.
Відтак, наведене вище вказує на те, що підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023 відсутні. 
За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023, із зобов`язанням відповідача нарахувати та виплатити відповідну додаткову винагороду.
Підсумовуючи приведене вище, колегія суддів приходить до висновку про часткове скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі № 520/5403/24 в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023, із прийняттям рішення про відмову у задоволенні даної частини вимог.
Інші доводи заявника апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).
Згідно частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі № 520/5403/24 підлягає частковому скасуванню. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2024 по справі № 520/5403/24 - скасувати в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про:
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023;
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 15000 гривень як військовослужбовцю, яка обіймає посаду інструкторсько-викладацького складу в навчальній військовій частині з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за періоди з 23.07.2023 по 26.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023.
Прийняти в цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі № 520/5403/24 – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Л.В. Любчич