ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 953/7344/21
провадження № 22-ц/818/1170/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідачі – Товариство з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків», ОСОБА_2 ,
третя особа – Страхова компанія «ARX»,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2025 року в складі судді Губської Я.В.
в с т а н о в и в:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків», ОСОБА_2 , третя особа: Страхова компанія «ARX», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що 24.02.2020 року о 10-20 год. на перехресті вул. Шевченка та вул. Моїсеївської у м.Харкові ОСОБА_2 керувала автомобілем OPEL CROSSLAND X, р.н. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч, не надала перевагу в русі автомобілю VOLVO XC 90 р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , що рухався в зустрічному напрямку на сигнал світлофору, що дозволяє рух, та допустила з ним зіткнення. Автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. 
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2020 у справі №953/4152/20 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Постановою Харківського апеляційного суду від 03.02.2021 у справі №953/4152/20, рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2020 залишено без змін. 
Відповідно до Звіту №223 з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, складеного 31.03.2020 року, ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLVO XC 90 р.н. НОМЕР_2 становить 461 924,72 грн. 
Зазначив, що ОСОБА_2 було повідомлено та запропоновано взяти участь у проведенні вказаного огляду, проте остання категорично відмовилась від отримання відповідного електронного повідомлення від оператора поштового зв`язку. 
Відповідно до Звіту №170 з визначення вартості автомобіля від 11.02.2021 року, ринкова вартість автомобіля VOLVO XC 90 р.н. НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , 2016 року виготовлення на момент оцінки становить 1 152 110,61 грн. 
Вказав, що автомобіль OPEL CROSSLAND X, р.н. НОМЕР_1 є службовим автомобілем і належить на праві власності ТОВ «Хумана Харків», а відносини між ТОВ «Хумана Харків» та ОСОБА_4 стосовно користування службовим автомобілем OPEL CROSSLAND X, р.н. НОМЕР_1 , не носили цивільного характеру, ОСОБА_2 не здійснювала неправомірного заволодіння транспортним засобом, а тому ТОВ «Хумана Харків» як законний володілець джерела підвищеної небезпеки повинно відшкодовувати шкоду, завдану позивачу. 
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ «Хумана Харків» була застрахована в СК «АRX» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР160596136. 
Вказав, що страхова компанія виплатила йому страхову виплату у розмірі 130 000 грн. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 331 924,70 грн. 
Посилався на те, що для усунення пошкоджень автомобіля після ДТП, йому довелось звернутись до СТО «VOLVOSERVISE», укласти договір №1 про технічне обслуговування та ремонт ТЗ від 31.03.2020. Спеціалісти СТО «VOLVOSERVISE» склали дефектувальну відомість відповідно до якої виявлено ряд несправностей автомобіля, на усунення яких необхідно 475 592,69 грн. 
Відповідно до копії акту прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля позивача від 01.02.2021 СТО «VOLVOSERVISE» здійснило відновлювальні роботи автомобіля на суму 27 460,80 грн. 
Зазначив, що він звернувся до ТОВ «ПРЕСТИЖ АВТО ХАРКІВ» для надання послуг з калібрування та налаштування програмного забезпечення автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП та ним було сплачено грошові в сумі 2485,00 грн.
Вважав, що йому також завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 50 000,00 грн.
Просив солідарно стягнути з ТОВ «Хумана Харків» та ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром понесених витрат та здійсненим страховим відшкодуванням в розмірі 331 924,70 грн, моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн, витрати на складення звіту з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 2500,00 грн, витрати на складання звіту з визначення ринкової вартості автомобіля в розмірі 1000,00 грн, 2485,00 грн за надання послуг з калібрування та налаштування програмного забезпечення автомобіля, 283,40 грн сума сплачена за надсилання ОСОБА_2 поштового повідомлення про огляд автомобіля, а всього 388 193,10 грн, а також стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір в загальному розмірі 70400,00 грн.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 85622,05 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000,00 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат по оплаті адвоката суму в розмірі 10000,00 грн, витрат по оплаті судового збору 854,04 грн; в іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення скасувати повністю і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром понесених витрат та здійсненим страховим відшкодуванням, а судом стягнуто з ТОВ «Хумана Харків» матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Позивачем не надано документів, які підтверджують витрати на ремонт автомобіля навіть на суму страхової виплати. Одночасно позивач не заявляв позовну вимогу, щодо стягнення шкоди в результаті ДТП, однак суд першої інстанції при розгляді справи вийшов за рамки позовних вимог. В матеріалах справи міститься 2 звіта з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля VOLVO XC 90 р.н. НОМЕР_2 , складені одним і тим самим суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 . Звіт №223, складений за заявою позивача, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 461924,72 грн. Звіт №213, складений на запит страхової компанії АО «СК «АРКС», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 261 686,81 грн. Окрім цього, пошкодження авто в результаті ДТП явно не відповідають ушкодженням, зазначеним в оцінці. Зокрема і переліку пошкоджень ТЗ Вольво, які були зазначені при складанні протоколу на місці ДТП, а саме: бампер, капот, лако-фарбове покриття лівого крила, протитуманна фара, лівий блок фар, накладка лівого крила. На фото в матеріалах справи видно, що права фара не була пошкоджена, яка оцінена в 43088,99 грн, радіатор з вентилятором, оцінені разом в 31125,32 грн, заміна керма за 23 613,82 грн, подушки безпеки водія за 33159,97 грн, оскільки подушки безпеки не спрацювали, тощо. Суб`єкт оціночної діяльності не сповістив а ТОВ «Хумана Харків» про те, що відбудеться огляд автомобіля і відповідач може взяти участь у цьому огляді як учасник ДТП. Вважало, що звіт оцінювача не є доказом у розумінні ст.76 ЦПК України, оскільки таким доказом може бути виключно авто-товарознавча та транспортно-товарознавча експертиза. Сам висновок не містить додатків, зокрема фото пошкоджених запчастин, документів, що підтверджують розрахунки і вартість запчастин. Зазначило, що неможливо встановити чи купувалися запчастини, чи ремонтувалися, купувалися нові, чи бувші в використанні, оригінальні чи китайські аналоги, тощо, таким чином неможливо встановити реальні витрати на ремонт. Вважало вимогу про відшкодування моральної шкоди необґрунтованою, оскільки немає жодних доказів, що тревожно-депресивний розлад позивача знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП і виник саме через ДТП, а не значно раніше чи пізніше через якісь інші обставини. Без отримання повної медичної карти позивача, довідок з психо-неврологічного диспансера за місцем проживання про психічний стан позивача та наявність хронічних психіатричних хвороб, а також проведення відповідної судово-психіатричної експертизи, встановити істину по даному питанню є неможливим.

03.01.2026 за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. 

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Хумана Харків» необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.02.2020 о 10.20 на перехресті вул. Шевченка та вул. Моісеївської у м. Харкові ОСОБА_2 керувала автомобілем «Опель» р.н. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надала перевагу у русі автомобілю «Вольво» р.н. НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку на сигнал світлофору, що дозволяє рух, та допустила з ним зіткнення. Транспортні засоби механічно пошкоджені, спричинені збитки.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2020 року у справі № 953/4152/20 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. та судовий збір в розмірі 420,40 грн. 
Постановою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року постанову Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2020 року залишено без змін (а.с.98-100 т.1).
Власником транспортного засобу VOLVO XC90 р.н. НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , 2016 року виготовлення, є ОСОБА_1 (а.с.93 т.1).
Сторони не заперечується, що на момент ДТП цивільно- правова відповідальність ТОВ «Хумана Харків» була застрахована в СК «АRX» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР160596136. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн.
Сторонами також не заперечувався той факт, що ОСОБА_1 звернувся до СК «АRX» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та виплату страхового відшкодування.
Відповідно до звіту № 213 з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, складеного 24.03.2020 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту зносу (0.45) складових частин автомобіля VOLVO XC 90 р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 24.02.2020, становить 261 686,81 грн, з врахуванням ПДВ на змінні складові частини (а.с.159-181 т.1).
Відповідно до звіту № 223 з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, складеного 31.03.2020 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLVO XC 90 р.н. НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , 2016 року виготовлення, пошкодженого у наслідок ДТП 24.02.2020, становить 461 924,72 грн (а.с.24-59 т.1).
Вартість робіт з експертного автотоварознавчого дослідження становить 2500,00 грн (а.с.21-23 т.1).
Як вбачається з розрахунку суми страхового відшкодування від 30.03.2020, складеної СК «АRX», розмір страхового відшкодування за вирахуванням безумовної франшизи складає 130 000,00 грн (а.с.106 т.1).
ОСОБА_1 стверджує, що отримав суму страхового відшкодування від СК «АRX» в розмірі ліміту страхової виплати – 130000,00 грн. Зазначені обставини також не оспорюються відповідачами. 
На замовлення ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_5 складено дефектувальну відомість від 10.03.2020 № 1, відповідно до якої приблизна вартість 475 592,69 грн (а.с.77-81 т.1).
31.03.2020 між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено договір № 1 про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу, за умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику послуги з технічного обслуговування та/або ремонту автомобільного транспортного засобу VOLVO XC 90, шасі (кузов) НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_2 , у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) замовника. Перелік здійснених робіт з технічного обслуговування та/або ремонту, а також перелік матеріалів, що використовувалися, вказуються в акті виконаних робіт, який є підтвердженням факту виконання виконавцем своїх зобов`язань перед замовником, по даному договору (а.с.82-83 т.1).
01.02.2021 ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 складено акт прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля, за яким загальна вартість виконаних робіт з ремонту (встановлення, заміна запчастин та інших матеріалів, наданих замовником, згідно дефектувальної відомості від 10.03.2020 № 1), становить 27 460,80 грн (а.с.84-85 т.1).
Матеріали справи містять копію квитанції про сплату ОСОБА_1 27460,80 грн (а.с.86 т.1).
Відповідно до рахунку на оплату № 219 від 23.03.2021, складеного ТОВ «Престиж Авто Харків», покупець ОСОБА_1 , вартість товарів на суму 535 535,00 грн, в тому числі сума ПДВ 89 255,83 грн (а.с.91 т.1).
З повідомлення ФОП ОСОБА_5 від 22.06.2021 вбачається, що під час здійснення відновлювального ремонту автомобіля VOLVO XC 90 р.н. НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , що був пошкоджений, укладено договір № 1 від 31.03.2020. на підставі якого було проведено ремонт, та під час ремонту використовувалися нові запчастини, вузли та деталі, уживані деталі не використовувались. Зазначено, що дійсно використовувалися оригінальні запчастини, вузли та деталі VOLVO, аналоги оригінальних запчастин не використовувались (а.с.214 т.1).
Відповідно до звіту № 170 з визначення ринкової вартості автомобіля, складеного 11.02.2021 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , ринкова вартість автомобіля VOLVO XC 90 р.н. НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , 2016 року виготовлення, на момент оцінки становить 1 152 110,61 грн (а.с.63-73 т.1).

Відповідно до наказу №224-К від 15.10.2019 ОСОБА_2 переведена з посади менеджера з роздрібної торгівлі на посаду комерційного директора ТОВ «Хумана Харків» з 16.10.2019 року з окладом згідно зі штатним розкладом (а.с.131 т.5).
Наказом №2709/01 від 27.09.2019 ОСОБА_2 призначено уповноваженим працівником, що має право керування транспортними засобами підприємства та за нею закріплений автомобіль «Опель Кроссленд» р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «Хумана Харків» (а.с.132,146 т.5). 

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Матеріали справи свідчать про те, що сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, вина ОСОБА_2 , отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн, належність автомобіля «Опель» р.н. НОМЕР_1 на праві власності ТОВ «Хумана Харків» та перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ «Хумана Харків».
Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).
Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV). 
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
У постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22 (провадження № 61-2507св23) зазначено, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи свідчать про те, що 24.02.2020 о 10.20 на перехресті вул. Шевченка та вул. Моісеївської у м. Харкові ОСОБА_2 керувала автомобілем «Опель» р.н. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надала перевагу у русі автомобілю «Вольво» р.н. НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку на сигнал світлофору, що дозволяє рух, та допустила з ним зіткнення. Транспортні засоби механічно пошкоджені, спричинені збитки.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2020 року, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року, у справі № 953/4152/20 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. та судовий збір в розмірі 420,40 грн. 
Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди завдано технічних пошкоджень автомобілюVOLVO XC 90 реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .
Оскільки шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, суд вважає, що саме ТОВ «Хумана Харків» несе відповідальність за спричинену позивачу пошкодженням транспортного засобу шкоду. Оскільки, володільцем джерела підвищеної небезпеки є ТОВ «Хумана Харків», то шкода підлягає відшкодуванню саме товариством на підставі положень ст. 1172 ЦК України.
Отже, на момент ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відношеннях із ТОВ «Хумана Харків» та під час ДТП виконувала службові обов`язки, тому належним відповідачем у даних правовідносинах по відшкодуванню заподіяної шкоди є саме ТОВ «Хумана Харків».
Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди з ТОВ «Хумана Харків», як особи, з якою водій перебував у трудових відносинах.
Суд першої інстанції встановив, що за звітом № 213 з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, складеного 24.03.2020 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту зносу (0.45) складових частин автомобіля VOLVO XC 90 р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 24.02.2020, становить 261 686,81 грн, з врахуванням ПДВ на змінні складові частини.
ОСОБА_1 отримав від СК «АRX» страхове відшкодування у розмірі 130000,00 грн.
Ці обставини не були спростовані відповідачем в силу статей 12, 81 ЦПК України.
На думку ОСОБА_1 невідшкодованою залишилась завдана йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнова шкода у розмірі 331924,70 грн ((461 924,72 грн (вартість матеріальних збитків) – 130 000,00 грн (страхове відшкодування)).

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц, провадження 61-1819св17, зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, суд апеляційної інстанції правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У відповідності до ст.22 ЦК України, відшкодуванню підлягають саме збитки, а не вартість ремонту без урахування зносу, що також узгоджується із положеннями ст.1192 ЦК України.
У відповідності до приписів статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (тобто реальні збитки).
При цьому приписи статті 1192 ЦК України передбачають, що розмір збитків до відновлення пошкодженої речі, тобто, приведення її у той стан, який існував до пошкодження (у даному випадку до ДТП). Тобто, таке відновлення не є поліпшенням стану пошкодженої речі у порівнянні із тим, який існував до ДТП. Між тим, якщо автомобіль мав певний знос, у тому числі й його пошкоджені деталі, що підлягають заміні, то заміна їх саме на нові буде поліпшенням стану вказаного автомобіля, тобто, по суті, необґрунтованим збагаченням його власника за рахунок відповідача.
Як вже зазначалося, відповідно до статей 22, 1192 ЦК України, власник пошкодженого майна має право на відшкодування саме матеріального збитку, вартість якого визначається саме із урахуванням зносу складників транспортного засобу. Оскільки заміна таких складників зношеного транспортного засобу на нові буде не поновленням стану до того, який існував до порушення прав власника транспортного засобу, а поліпшення у порівнянні зі станом до, у даному випадку, ДТП. Тому правових підстав для стягнення на користь позивача будь-яких сум, поза межами визначеної вартості матеріального збитку, немає.
Отже, у методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ, а власник пошкодженого майна має право на відшкодування саме матеріального збитку. Вартість такого збитку визначається саме із урахуванням зносу складників транспортного засобу, оскільки заміна таких складників зношеного транспортного засобу на нові буде не поновленням стану до того, який існував до порушення прав власника транспортного засобу, а поліпшення у порівнянні зі станом до, у даному випадку, ДТП. Тому відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача будь-яких сум, поза межами визначеної вартості матеріального збитку.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування необхідно вираховувати саме з сум вказаних у звіті № 213 складеного 24.03.2020, оскільки цим звітом врахований коефіцієнт зносу (0,45) складових частин автомобіля та за вирахуванням ПДВ на змінні складові частини, тому наявні підстави для стягнення з ТОВ «Хумана Харків» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкодивнаслідок дорожньо-транспортної пригоди 85622,05 грн (вартість матеріального збитку 261686,81 грн за вирахуванням ПДВ 20% на змінні складові частинита вирахування 130 000,00 грн страхового відшкодування).
Доводи ТОВ «Хумана Харків» про те, що позивачем не надано документів, які підтверджують витрати на ремонт автомобіля навіть на суму страхової виплати, колегія суддів вважає безпідставними враховуючи те, що матеріали справи містять належні докази для стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Твердження ТОВ «Хумана Харків» про те, що пошкодження авто в результаті ДТП не відповідають ушкодженням, зазначеним в оцінці; на фото в матеріалах справи видно, що права фара не була пошкоджена, яка оцінена в 43088,99 грн, радіатор з вентилятором, оцінені разом в 31125,32 грн, заміна керма за 23 613,82 грн, подушки безпеки водія за 33159,97 грн, оскільки подушки безпеки не спрацювали, тощо, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідні пошкодження автомобіля зафіксовано у протоколі № 213 огляду колісного транспортного засобу від 04.03.2020 та додатковому протоколі № 213/1 огляду транспортного засобу від 10.03.2020 та на спростування цього товариство доказів не надало.
Посилання ТОВ «Хумана Харків» на те, що суб`єкт оціночної діяльності не сповістив ТОВ «Хумана Харків» про те, що відбудеться огляд автомобіля і відповідач може взяти участь у цьому огляді як учасник ДТП, є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 5.2 Методики виклик заінтересованих осіб для технічного огляду здійснюється у разі потреби.
Доказів на спростування розміру матеріального збитку відповідачем не надано.
В суді апеляційної інстанції відповідачу роз`яснювалось право на заявлення клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи, однак правом на призначення у справі відповідної експертизи відповідач не скористався. Тобто, ці обставини не були спростовані відповідачем в силу статей 12, 81 ЦПК України.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується апеляційний суд, урахувавши обставини справи, істотність вимушених змін у житті позивача, характер, тривалість та обсяг заподіяних йому моральних страждань та з урахуванням вимог розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.
Посилання ТОВ «Хумана Харків» на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, є безпідставними та ґрунтуються на помилковому трактуванні наведених вище норм матеріального права і їх змістом.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається ТОВ «Хумана Харків» апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хумана Харків» – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна