Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
м. Вінниця
02 квітня 2026 р.  Справа № 120/8324/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Крапівницької Н.Л., 
розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,
Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за №025650010869 від 24.02.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу.
Ухвалою від 20.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачам строк на подання відзиву на позову.
У встановлений судом строк від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
У встановлений судом строк від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову, оскільки ними прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні пенсії.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
17.02.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.
За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та прийнято рішення №025650010869 від 24.02.2025 року, яким відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
До спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, не зараховано період роботи згідно довідки №15 від 13.12.2024 року, оскільки відсутній кутовий штамп підприємства та не зазначено назву підприємства, а якому особа працювала.
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).
Згідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правом пільгового пенсійного забезпечення користуються трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Пунктом "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 5 листопада 1991 року (далі - Закон №1788-XII) визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 7.
До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва.
Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.
Враховуючи вищезазначене, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.
Як встановлено судом, в оскаржуваному рішенні зазначено, що позивачу не зараховано період роботи згідно довідки №15 від 13.12.2024 року, оскільки відсутній кутовий штамп підприємства та не зазначено назву підприємства, а якому особа працювала. Також вказано, що відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи трактористом-машиністом безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників.
Відповідно до записів у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 25.06.189 року позивач у період з 30.12.2017 по 10.04.2020, з 05.02.2022 по 27.12.2022, з 19.05.2023 по 16.08.2023 та з 22.12.2023 по дайни час працює трактористом у товаристві з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт».
Суд зазначає, що вказані записи в трудовій книжці колгоспника не містять помилок, неточностей, підтирань чи виправлень.
Тобто, надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За індивідуальними відомостями про застраховану особу, наявними в Реєстрі (довідка форми ОК-5), страхувальник ТОВ «Поділля Агропродукт » виплачував позивачу заробітну плату та сплачував за нього страхові внески в період з 30.12.2017 по 10.04.2020, з 05.02.2022 по 27.12.2022, з 19.05.2023 по 16.08.2023 та з 22.12.2023.
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка ТОВ «Поділля Агропродукт» №15 від 13.12.2024, в якій вказано, що ОСОБА_1 з 30.12.2017 по 10.04.2020, з 05.02.2022 по 27.12.2022, з 19.05.2023 по 16.08.2023 та з 22.12.2023 по теперішній час працював трактористом-машиністом с/г господарства і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві. В довідці вказано, що зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п.2 ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Довідка видана на підставі наказів №573 від 29.12.2017, №143 від 10.04.2020.
При цьому на вказаній довідці міститься відбиток печатки із назвою товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» та кодом ЄДРПОУ, а також підписи уповноважених осіб, керівника підприємства, головного економіста та начальника відділу кадрів.
Аналізуючи зміст трудової книжки позивача та довідки, суд приходить до висновку, що виконувана ОСОБА_1 робота трактористом-машиністом підтверджує безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відмова позивачу в призначені пенсії на пільгових умовах є передчасною, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №025650010896 від 24.02.2025 року не обґрунтоване, в зв`язку з чим наявні підстави для визнання його протиправним та як наслідок скасування.
З приводу позовних вимог зобов`язального характеру (про зарахування спеціального стажу та призначення пенсії), то оцінивши наявні у справі докази суд дійшов переконання, що приймаючи рішення №025650010896 від 24.02.2025 року про відмову позивачу в призначені пенсії на пільгових умовах, відповідач не надав належної правової оцінки відомостям про трудову діяльність позивача, у зв`язку з чим зробив передчасний висновок про неможливість зарахування позивачу до спеціального стажу періодів його роботи.
Позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 до пільгового стажу періоди роботи на посаді тракториста з 10.01.1990 по 17.02.2025 року (дата звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії) до пільгового стажу, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 18.02.2025 року, водночас, згідно оскаржуваного рішення відповідач вказав лише про незарахування періодів (з 2017 по 2023 роки) роботи згідно довідки №15 від 13.12.2024 року. Попередні періоди, які просить зарахувати позивач з 10.01.1990 до 2017 та з 2023 по 2025 не були дослідженні відповідачем і не покладені в основу оскаржуваного рішення, а відтак в цій частині позовних вимог, суд відмовляє.
Суд вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.
Слід звернути увагу, що функції органів Пенсійного фонду України щодо обчислення страхового/спеціального стажу особи та призначення пенсії відносяться до виключної компетенції відповідача.
Відповідачем не було надано належної оцінки в оскаржуваному рішенні відомостям спеціальний стаж позивача, що позбавляє можливість суду здійснити контроль дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та прийняти рішення зобов`язального характеру про призначення пенсії за вислугу років. Протилежний підхід призведе до втручання в дискреційні повноваження відповідача.
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.
Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, зокрема здійснювати розрахунок спеціального/страхового стажу та нарахування пенсії.
Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах №240/10097/22 від 25 жовтня 2023 року, №560/895/23 від 28 вересня 2023 року, №560/4016/23 від 29 серпня 2023 року, №120/17737/23 від 08 серпня 2024 року, №560/8020/21 від 16 жовтня 2024 року.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У свою чергу, суд зазначає, що оскільки процедура вирішення питання про призначення пенсії не закінчена, суд не може обрати спосіб захисту визначений позивачем.
Відтак, враховуючи, що тим обставинам, які були встановлені судом належна оцінка відповідачем як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявнику, не надавалася, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позивачем вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за вислугу років, з урахування правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1211,20 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 605,60 грн.
Враховуючи те, що спірне рішення року прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. 
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №025650010869 від 24.02.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 17.02.2025 року, з урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 13322403)
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, код ЄДРПОУ 20987385)

Суддя Крапівницька Н. Л.