ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року	справа № 380/14195/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "РУБІКОН ГРУП" про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Львівській області звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон груп» (далі – Відповідач) податкового боргу до бюджету в розмірі 2256045,50 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача наявний узгоджений податковий борг у сумі 2256045,50 грн. Враховуючи те, що податковим органом було здійснено заходи спрямовані для погашення вказаної податкової заборгованості, однак така залишається не погашеною, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просить стягнути її в примусовому порядку. 
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив, у якому зазначив, що відсутні підставі для стягнення в складі податкового боргу заборгованості по орендній платі з юридичних осіб у сумі 95570,37 грн, з огляду на примусове стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 4610137500:03:005:0037 площею 0,067 га за період з 01.01.2022 по 31.01.2025 рік в загальному розмірі 104446,85 грн (на виконання судових наказів Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 р. у справі №914/1709/25 та від 30.12.2024 р. у справі №914/3159/24). Щодо інших складових податкового боргу заперечень немає. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Згідно з довідкою про податкову заборгованість №6854/5/13-01-13-02 станом на 23.06.2025 за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 4114817,16 грн.
Предметом стягнення в рамках цієї позовної заяви є 2256045,5 грн, а саме:
- орендній платі з юридичних осіб – 95570,37 грн. (виник на підставі: податкових розрахунків земельного податку та податкового повідомлення-рішення від 05.02.2025 р. № 00/4514/13-01-04-08 у розмірі 2587,74 грн);
- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками житлової нерухомості – 105372,3 грн. (виник на підставі: розрахунку у частинi об`єктiв нежитлової нерухомостi від 18.02.2023, розрахунку у частинi об`єктiв нежитлової нерухомостi від 19.02.2025 та податкового повідомлення-рішення від 05.02.2025 р. № 00/4512/13-01-04-08);
- земельному податку з юридичних осіб – 641560,03 грн (виник на підставі: податкового розрахунку земельного податку вiд 20.02.2023, податкового розрахунку земельного податку вiд 16.02.2025 та податкового повідомлення-рішення від 06.09.2024 р. № 38319/13-01-04-10);
- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості – 191148,87 грн (виник на підставі: розрахунку у частинi об`єктiв житлової нерухомостi18.02.2023, розрахунку у частинi об`єктiв житлової нерухомостi від 20.02.2024, розрахунку у частинi об`єктiв житлової нерухомостi від 19.02.2025 та податкового повідомлення-рішення від 30.01.2025 р. № 00/3147/13-01-04-08);
- податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі - 1222393,94 грн (виник на підставі: податкового повідомлення-рішення від 11.12.2023 № 30758/13-01-04-07 у розмірі 96331,94 грн, податкового повідомлення-рішення від 10.12.2024 р. № 52680/13-01-04-07 у розмірі 340,00 грн, уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням помилок за 01.06.2023 у розмірі 94667 грн та податкової декларації від 31.01.2024 р. у розмірі 1031055,00 грн).
Позивач сформував та надіслав на адресу відповідача податкову вимогу № 0000023-1302-1301 від 27.03.2023.
Докази, які б підтверджували, що згадана податкова вимога оскаржувалася у справі відсутні, відповідно, визначені у ній зобов`язання є узгодженими.
Разом з тим вказану суму грошових зобов`язань відповідач не сплатив, що стало підставою для звернення контролюючого органу до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 56.1 статті 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пунктами 59.4, 59.5 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На адресу відповідача надсилалась податкова вимога № 0000023-1302-1301 від 27.03.2023. Однак податкова заборгованість не погашалась.
Отже, на день звернення позивача до суду спірний податковий борг становить 2256045,5 грн., і залишається несплаченим на дату постановлення рішення у цій справі (доказів на підтвердження сплати до суду не надано).
Згідно із п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до припису норми п.п.14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до пунктів 95.1-95.3 статті 95 ПК України, Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
З матеріалів справи слідує, що сума заборгованості є узгодженою та у встановлені строки до бюджету не сплаченою, тобто визнається сумою податкового боргу.
Суд критично оцінює заперечення відповідача стосовно відсутності підстав для стягнення в складі податкового боргу заборгованості по орендній платі в сумі 95570,37 грн. З огляду на те, що судовими наказами Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 р. у справі №914/1709/25 та від 30.12.2024 р. у справі №914/3159/24 було стягнуто заборгованість з орендної плати за договором оренди землі від 20.04.2018 року №Ш-4070 (орендодавець – Львівська міська рада, орендар – Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон груп»). Тоді як, контролюючим органом було проведено податковий розрахунок земельного податку, що стягується з юридичних осіб за користування земельною ділянкою.
Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі – ПКУ) плата за землю – обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (далі – орендна плата).
Підпунктом 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПКУ встановлено, що платниками плати за землю є платники орендної плати – землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Об`єктами оподаткування платою за землю є, зокрема, згідно з п.п. 270.1.2 п. 270.1 ст. 270 ПКУ об`єкти оподаткування орендною платою – земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами) (п. 288.4 ст. 288 ПКУ).
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (абзац перший п. 288.1 ст. 288 ПКУ).
Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (абзац перший п. 287.1 ст. 287 ПКУ).
Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (далі – ЗКУ) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року № 1952 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗКУ).
Статтею 13 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Отже, оскільки платником орендної плати є орендар земельної ділянки, то фізична особа, що уклала договір оренди на земельну ділянку державної або комунальної власності, сплачує орендну плату за вказану земельну ділянку.
Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю)), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному ст. 42 ПКУ, до 01 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст. 58 ПКУ, разом із детальним розрахунком суми у відповідності до абзацу першого п. 286.5 ст. 286 ПКУ.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Львівській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення.
Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки, під час розгляду даної справи, свідки судом не залучались та судові експертизи не призначались, суд вважає за необхідне зазначити, що судові витрати понесені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд –
вирішив:

позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон груп» (адреса: 79019, Львівська область, м. Львів, вул. Липинського, 36; код ЄДРПОУ - 40116861) до бюджету кошти з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в розмірі 2256045 (два мільйони двісті п`ятдесят шість тисяч сорок п`ять) грн 50 коп.
Судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя	Карп`як О.О.