Справа № 487/7982/25 
Провадження № 1-кп/487/383/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі колегії суддів:
головуючого судді: ОСОБА_1 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
секретаря: ОСОБА_4 
за участі прокурора: ОСОБА_5 
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 
обвинувачених:  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 12025152030001038 від 25.07.2025 за обвинуваченням  ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , рульовий-сигнальник 2 відділення десантно-висаджувальних засобів 2 взводу десантного забезпечення 1 роти десантного забезпечення транспортного батальйону військової частини НОМЕР_1 , матрос, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 будучи військовослужбовцем ЗСУ та проходячи військову службу на посаді рульового-сигнальника 2 відділення десантно-висаджувальних засобів 2 взводу десантного забезпечення 1 роти десантного забезпечення транспортного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «Матрос», будучи достовірно обізнаним про дію на території України воєнного стану, 25.07.2025 у вранішній час, більш точного часу під час проведеного досудового розслідування та судового засідання не встановлено, домовившись із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про спільне вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_12 , приблизно о 07:00 годин цього ж дня, реалізовуючи свій спільний злочинний корисливий умисел, перебуваючи біля вхідних дверей квартири за місцем проживання потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відкрив двері квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , утримуючи у руках ніж, використовуючи вигаданий привід, почав кричати на потерпілого та наносити удари ножем в область голови, шиї та тулуба останнього, тобто застосовувати насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 в результаті своїх дій тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани передньої поверхні шиї. 
Після вказаних дій потерпілий почав відступати до коридору квартири, намагаючись зачинити вхідні двері, однак ОСОБА_9 , подолавши опір потерпілого, відчинив вхідні двері та проник до приміщення вказаної квартири. У цей час ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишились біля вхідних дверей квартири, очікуючи подолання ОСОБА_9 опору потерпілого ОСОБА_12 .
В подальшому, ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщення коридору квартири, продовжив наносити потерпілому удари ножем в область голови та тулуба, а потерпілий ОСОБА_12 намагався захищатись від його дій руками, в результаті чого йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді двох ран задньої поверхні верхньої третини лівого передпліччя. В подальшому у результаті активного опору потерпілого ОСОБА_12 , останньому вдалось вибити з рук ОСОБА_9 ніж, після чого ОСОБА_9 , схопив потерпілого, який продовжував спроби виштовхати останнього з квартири, за шию ліктем та почав придушувати, при цьому наносячи удари кулаком в область голови та тулуба.
В подальшому, потерпілий ОСОБА_12 здійснюючи опір, виштовхав ОСОБА_9 з квартири та вони вдвох впали на підлогу біля вхідних дверей квартири, де ОСОБА_9 продовжив наносити удари по тулубу потерпілому.
Після чого, ОСОБА_9 , утримуючи потерпілого ОСОБА_12 на підлозі, з метою реалізації спільного злочинного корисливого умислу, спрямованого на напад з метою заволодіння майном та оберненням його на свою користь,надав вказівку ОСОБА_10 проникнути до квартири із метою викрадення майна потерпілого.
Далі, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_12 , якого утримував ОСОБА_9 , не зможе чинити опір його діям, незаконно проник до вищевказаної квартири, де виявив належну потерпілому заряду станцію «EcoFlow River 2 Pro», вартістю 13 699, 80 грн.
В цей же час потерпілий ОСОБА_12 , звільнившись від ОСОБА_9 направився в бік ОСОБА_10 , з метою завадити останньому заволодіти його майном, однак ОСОБА_9 , зайшовши слідом за потерпілим до квартири, з метою подальшого подолання опору останнього, заштовхав його до спальної кімнати, де продовжив погрожувати ножем, який підняв з підлоги.
В подальшому ОСОБА_10 за вказівками ОСОБА_9 , із викраденим майном, а саме зарядною станцією «EcoFlow River 2 Pro», залишив приміщення квартири, а ОСОБА_9 залишився у кімнаті з потерпілим, з метою контролю його дій. 
Після того, як ОСОБА_10 залишив приміщення квартири, ОСОБА_9 з метою реалізації спільного злочинного корисливого умислу,надав вказівку ОСОБА_11 проникнути до квартири з метою викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 . 
В цей час, ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_12 , який сприймав дії ОСОБА_9 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, перебуває під контролем останнього, незаконно проникла до приміщення квартири, звідки відкрито викрала належні потерпілому ОСОБА_12 речі, а саме: Bluetooth-колонки марки «BTS», моделі «G102» вартістю 182, 25 грн, силіконову вазу вартістю 50 грн., три тюбика клею вартістю 20 грн за одиницю, на суму 60 грн., ліхтарик чорного кольору вартістю 100 грн., світильник настільний марки «Magnum» серії «G23», вартістю 193, 25 грн.
В подальшому ОСОБА_11 , діючи за вказівками ОСОБА_9 , із викраденим майном вийшла з приміщення квартири.
Після цього ОСОБА_9 , пригрозивши потерпілому заподіянням шкоди здоров`ю, також вийшов з приміщення квартири та разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , утримуючи викрадене майно при собі залишили місце скоєння кримінального правопорушення. 
В результаті спільних умисних, протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_12 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців, поверхневих ран обличчя, передньої поверхні грудної клітини, саден обох верхніх та нижніх кінцівок, ран в ділянці лівої верхньої кінцівки, поверхневої рани шиї, кожне з яких відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, а також спричинено матеріальний збиток на загальну суму 14075,30 грн.
Такі, дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло, в умовах воєнного стану.
З такою правовою кваліфікацією дій обвинуваченого погоджується і суд.
19.03.2026 між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_13 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, за письмової згоди потерпілого ОСОБА_12 , та обвинуваченим ОСОБА_9 , за участю захисника ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно зазначеної угоди, ОСОБА_9 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин.
Крім того, обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою ОСОБА_9 виконані під час судового розгляду в ході якого він показав, де та при яких обставинах він, за попередньою змовою між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вчинив даний злочин, та підтвердив добровільність, а також правдивість слідчого експерименту проведеного за його участю.
Також вказаною угодою сторони погодили покарання, а саме враховано активне сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього, а також добровільне викриття ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за попередньою змовою групою осіб. Укладення угоди обумовлене наявністю суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження з урахуванням воєнного стану та обмеженості бюджетних коштів, необхідністю забезпечити максимальну ефективність діяльності органів та інституцій держави, у тому числі щодо забезпечення превентивної функції кримінального провадження. Установлено, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, згідно ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, у вчиненні якого ОСОБА_9 беззастережно визнає свою винуватість. Обставини, які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, під час досудового розслідування на слідчому експерименті показав де та при яких обставинах за попередньою змовою між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинив даний злочин, що підтвердив в ході судового розгляду. ОСОБА_9 , раніше не судимий, є діючим військовослужбовцем, за місцем служби та місцем попереднього ув`язнення характеризується з позитивної сторони, бажає проходити подальшу службу в ЗСУ. Сторони, вважають за можливе призначити ОСОБА_9 покарання в межах мінімального розміру санкції, передбаченої ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені положеннями ст. 476 КПК України, наслідки її невиконання.
Вирішуючи питання про затвердження угоди між сторонами, суд виходить з наступного.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.
Від потерпілого ОСОБА_12 прокурором надана письмову заяву згідно якої він надає свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Йому роз`яснено та зрозумілі вимоги ст. 469 КПК України та він вважає за можливе призначити ОСОБА_9 покарання пов`язане з позбавленням волі.
В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Захисник також підтвердив добровільність угоди та просив її затвердити.
Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винуватим, за законом віднесене до особливо тяжкого злочину.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. 
Крім того, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальнального правопорушення, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, раніше не судимий. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також вчинення кримінального правопорушення вперше. Обставини, що обтяжують покарання судом не вбачаються та стороною обвинувачення в обвинувальному акті не зазначено.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим та призначення останньому, узгодженої сторонами міри покарання.
Термін відбуття покарання  ОСОБА_9 слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.
В строк відбуття покарання відповідно до положень ст.72 КК України слід зарахувати період попереднього ув`язнення з дня затримання 25.07.2025 і по набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Обраний запобіжний захід  ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили та суд не вбачає підстав для його зміни.
На підставі ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.07.2025 № 487/5208/25 (н/п 1-кс/487/3546/25).
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475, 615 КПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному проваджені внесеному до ЄРДР за № 12025152030001038 від 25.07.2025, укладену 19.03.2026 між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_13 , за письмової згоди потерпілого ОСОБА_12 та обвинуваченим  ОСОБА_9 , за участю захисника ОСОБА_6 .
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Термін відбуття покарання  ОСОБА_9 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до положень ст.72 КК України в строк покарання зарахувати період з 25.07.2025 і по день набрання вироком законної сили із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.
Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна застосовані ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.07.2025 № 487/5208/25 (н/п 1-кс/487/3546/25) – скасувати.
Речові докази по справі, а саме: камуфляжну панаму, перчатки чорного кольору з розрізами на пальцях, мобільний телефон марки Redmi Note 14 (imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 , сім-картка НОМЕР_4 ) – повернути за належністю ОСОБА_9 .
Стягнути з  ОСОБА_9 на користь держави 1/3 судових витрат за проведення Миколаївським НДЕКЦ МВС України: судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/115-25/12505-ТВ від 31.07.2025, вартістю 3565,60 грн., судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/115-25/12465-ТВ від 31.07.2025, вартістю 3565,60 грн., судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/115-25/12494-ТВ від 31.07.2025, вартістю 3565,60 грн., судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/115-25/12515-ТВ від 31.07.2025, вартістю 2674,20 грн., що загалом складає 4457,00 грн.
Роз`яснити ОСОБА_9 наслідки невиконання угоди, передбачені ч.ч.1, 5 ст.476 КПК України.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити сторонам. 

Головуючий суддя: ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3