СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/4795/26
пр. № 3/759/1868/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Васильєва К.О., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП невідомий, апаратника електролізу ПрАТ  «Київводоканал», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 08.02.2026 о 14 год 35 хв рухаючись по вул. Якуба Коласа, 6Д у м.Києві, керував ТЗ «Jeely HS», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820». Результат – 0,65 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. «а» п. 2.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні 09.04.2026 ОСОБА_1 вину не визнав та зазначив, що алкоголь не вживав, не згоден з результатом тесту на алкогольне сп`янінння. Не пам`ятає, чи пропонували працівники поліції пройти огляд у лікаря нарколога. Працівники поліції їхали за його автомобілем деякий час, коли він припаркувався, підійшли та запропонували пред`явити документи, після чого запропонували пройти тест.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Єфімік О.О. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що зупинка транспортного засобу та перевірка документів у ОСОБА_1 проводилась безпідставно, під час проведення огляду були відсутні свідки або поняті, до матеріалів справи не долучено свідоцтво про повірку, сертифікат на алкотестер "Драгер", відсутні відомості щодо правомірності використання такого алкотестеру. Крім того, працівник поліції, який проводив огляд не отримував алкотестер "Драгер" на чергування, оскільки вказаний прибор був доставлений іншим екіпажем. Огляд проведений із численними порушеннями, так ОСОБА_1 тричі дмухав у трубку, проте поліцейський повідомив, що "прибор не показує". Після чого, працівник поліції замінив мундштук та запропонував пройти огляд ще раз, відвернувся від водія, провів якісь маніпуляції із приладом, після чого ОСОБА_1 задув у мундштук та тестер показав результат 0,65 проміле. Крім того, відеозапис с назрудного реєстратора не є безперервним. У протоколі зазначено про використання технічних засобів відеозапису №№470193, 477643, проте до протоколу доданий тільки відеозапис з рестратора №470193. У доданому до матеріалів справи направленні на огляд водія транспортного засобу від 08.02.2026 зазначено, що "особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив командир роти ... ПІБ" та наявний підпис, проте ОСОБА_1 на огляд не доставлявся.
Ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №586240 від 08.02.2026, складений відносно ОСОБА_1 ; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.02.2026; відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та інші матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пп. «а» п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 17.12. 2008 № 1103.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 08.02.2026 о 14 год 35 хв рухаючись по вул. Якуба Коласа, 6Д у м.Києві, керував ТЗ «Jeely HS», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, у стані алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками патрульної поліції. У ході спілкування, працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме сильний запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення обличчя.
Вказане у повному обсязі підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, які складені відповідно до вимог законодавства, зокрема, відеозаписами з нагрудних камер працівників Управління патрульної поліції у м. Києві.
На відеозапису з нагрудної камери поліцейського повністю зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, процес спілкування поліцейських зі ОСОБА_1 , з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, за яких працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що водій погодився.
З переглянутого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 тричі спробував ухилитись від проходження тесту не виконуючи вказівки працівника поліції щодо тривалості видихання повітря, через що працівник поліції був вимушений змінити мундштук для проведення тестування. Під час проведення тестування нагрудна камера поліцейського фіксувала водія та процес проведення тестування, результат тесту 0,65 ‰, в зв`язку із висловленою незгодою водія із результатами тесту, водію було запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога, від якого ОСОБА_1 відмовився.
Під час розгляду справи не встановлено порушень працівниками поліції вимог КУпАП та Конституції України, а доводи захисника Єфімік О.О. про те, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 ПДР та безпідставну зупинку транспортного засобу, суд розцінює як можливість в будь-який спосіб піддати сумніву дії працівників поліції, проте на переконання суду такі порушення не можуть бути констатовані за їх відсутності. Дії працівників поліції щодо складання протоколу є такими, що відповідають чинному законодавству та підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема відеозаписом з нагрудної камери.
Щодо доводів захисника щодо відсутності безперервного відеозапису поліцейських зі  ОСОБА_1  слід зазначити, що згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).
Разом з тим відсутність у справі носія, на якому б було зафіксовано безперервне спілкування з поліцейськими з моменту зупинки транспортного засобу і до закінчення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням його тривалості, не дає підстав для визнання його недопустимим доказом.
Зафіксована на наданому відеозапису інформація є достатньою та узгоджується з іншими наявними в матеріалах справи доказами на підтвердження обставин, що мають значення для справи, що дає змогу суду дійти обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо його ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, суддя критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Єфімік О.О., розцінює їх як позицію захисту.
Інші доводи захисника вказані вище висновки суду не спростовують.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, приходжу до висновку про порушення ОСОБА_1 п.п. «а» п. 2.9 ПДР та правильну кваліфікацію за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які у сукупності не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є умисним, грубим та суспільно небезпечним, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Накладення такого стягнення на ОСОБА_1 відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 7, 9, 23, 401, 245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя К.О. Васильєва