ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/8812/24
Номер провадження 22-ц/818/557/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,
суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 червня 2025 року в складі судді Золотоверхої О.О. по справі № 636/8812/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 21 листопада 2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 631017860 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV88F3G, який о 09:25 ввів у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «так», що є підтвердженням підписання договору.
21 листопада 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22 000,00 грн на банківську карту відповідача № 5168-74ХХ-ХХХХ-8584.
Проте, відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості.
На підставі договорів факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (з урахуванням додаткових угод до нього, якими продовжено строк договору до 31 грудня 2024 року), № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а також № 0409/24 від 04 вересня 2024 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 631017860 перейшло до ТОВ «Юніт Капітал».
Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу 0409/24 від 04 вересня 2024 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 77 026,40 грн, з яких 22 000,00 грн – заборгованість за кредитом, 55 026,40 грн – заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Посилаючись на вказані обставини ТОВ «Юніт Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 631017860 від 21 листопада 2021 року у розмірі 77 026,40 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.
Представник відповідача – адвокат Яресько Т.В. 13 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Відзив мотивовано тим, що позивачем не набуто право вимоги за кредитним договором, оскільки договір факторингу від 28 листопада 2018 року укладено задовго до підписання кредитного договору. Позивач не надав первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт видачі первісним кредитором коштів за кредитним договором відповідачу, не зазначив про неможливість подання таких доказів, не подав клопотання про витребування доказів. Копія платіжного доручення від 21 листопада 2021 року про переказ коштів на суму 22 000,00 грн не містить обов`язкових реквізитів, в ній відсутні печатка банку і підпис уповноваженої особи банку, вбачаються ознаки підробки документа. У довідці АТ КБ «ПриватБанк» не зазначені ПІБ відповідача, повна інформація щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку. Надана позивачем копія кредитного договору взагалі не містить підпису первісного кредитора. Розрахунки заборгованості не є належними та допустимими доказами. Проценти за користування кредитом нараховані поза межами строку кредитування, заборгованість не могла перевищувати 35 068,00 грн.
23 грудня 2024 року від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій він наголосив на тому, що право вимоги до відповідача перейшло до нього на підставі низки договорів факторингу і реєстрів боржників до них. Кредитний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису. На підтвердження переказу коштів ним надано копію платіжного доручення від 21 листопада 2021 року і довідку 08/2024, підписану банком-провайдером. Факторами жодних нарахувань не здійснювалось, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором на момент подачі позовної заяви становила 77 026,40 грн.
13 січня 2025 року представник відповідача – адвокат Яресько Т.В. через систему «Електронний суд» надав пояснення на позовну заяву, в яких вказав, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому йому не мали нараховуватися проценти за користування кредитом.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 26 червня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» залишено без задоволення; витрати, пов`язані з розглядом справи, понесені ТОВ «Юніт Капітал», залишено за ним; стягнуто з ТОВ «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт надання відповідачу коштів за кредитним договором № 631017860 від 21 листопада 2021 року, оскільки надані копії платіжної інструкції № 92d2893b-5ec3-4826-b2a0-8a0bb28781b1 від 21 листопада 2021 року та довідки № 08/2024 від 13 серпня 2024 року не є беззаперечними та достатніми доказами перерахування відповідачу грошових коштів, адже у них не зазначено повний номер платіжної картки, на який здійснено перерахунок. Крім того, до суду взагалі не надано відомостей щодо картки № НОМЕР_1 , в тому числі доказів, які б підтверджували факт належності відповідачу вказаної платіжної картки.
На вказане судове рішення 30 липня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Юніт Капітал» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду – скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов, стягнути з відповідача судові витрати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ним надано докази укладення відповідачем кредитного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 22 000,00 грн на картку. До позовної заяви долучено платіжне доручення № 92d2893b-5ec3-4826-b2a0-8a0bb28781b1 від 21 листопада 2021 року та електронне повідомлення, видане АТ КБ «ПриватБанк», в якому вказано, що 21 листопада 2021 року о 09:25 перераховано 22 000,00 грн на картку № 5168-74XX-XXXX-8584, що відповідає номеру особистого платіжного засобу, вказаному позичальником у заявці на отримання грошових коштів в кредит. Оскільки Банк є незацікавленою особою по справі, даний доказ є достовірним і належним. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на їх спростування, а саме того, що відповідні кошти не зараховані на картковий рахунок або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Натомість позивач не є банківською установою і не міг надати відомості про повний номер банківської картки, на яку відповідачу перераховані кошти.
24 вересня 2025 року представник відповідача адвокат Яресько Т.В. через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні і залишити рішення суду без змін, а також стягнути з ТОВ «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн. 
Відзив мотивовано тим, що позивачем не враховано наявність у відповідача статусу військовослужбовця, у зв`язку з чим йому не мають нараховуватися проценти за користування кредитом. У матеріалах справи немає доказів щодо переказу відповідачу коштів по кредитному договору. З наданого позивачем платіжного доручення від 21 листопада 2021 року вбачаються ознаки підробки документа, з огляду на те, що на документі зазначено підпис директора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» Сергія Сінченка, який 21 листопада 2021 року не був директором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». З 19 липня 2018 року по 16 вересня 2022 року директором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» була ОСОБА_2 . Зазначене платіжне доручення сформоване первісним кредитором, а не банком, та не може вважатись допустимим доказом. Наявність письмової форми укладеного кредитного договору не підтверджує факт передачі коштів позичальнику та виконання зобов`язань за даним кредитним договором первісним кредитором. Крім того, позивачем не надано достатніх, допустимих та належних доказів, що підтверджували б набуття новими кредиторами права вимоги до відповідача на кожному етапі відступлення права вимоги.
25 вересня 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» через систему «Електронний суд» подало додаткові пояснення. Вказало, що на підтвердження проходження військової служби відповідач не надав довідку за формою 5 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року № 124. У кредитному договорі наявний підпис директора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_2 , водночас, платіжна інструкція містить підпис чинного на момент її підписання і відступлення права вимоги та передачі документації директора Товариства ОСОБА_3 ТОВ «Юніт Капітал» є належним кредитором та отримало дійсне право вимоги за кредитним договором з відповідача. Перехід прав вимоги за договорами факторингу №28/1118-01, №30/1023-01 та №0409/24 відбувається саме за реєстрами прав вимоги боржників, оплата не є імперативною формую даних договорів факторингу. Вартість виконаних представником відповідача робіт в ході апеляційного перегляду справи є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні приписів частини третьої статті 141 ЦПК України, не є співмірною зі складністю справи, адвокат не вказує кількість часу, витрачену на надання правничої допомоги.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал» на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 червня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 631017860 в електронній формі, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 70 зворот - 74).
Пунктами 1.3, 1.7, 1.8 договору встановлено, що кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 22 000,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено до 21 грудня 2021 року.
Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 21 грудня 2021 року.
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії, може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Відповідно до п.1.9. за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
1.9.1. Виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 182,50 процентів річних, що становить 0,50 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним;
1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 612,70 процентів річних, що становить 1,68 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
1.9.3. якщо Позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору.
Пунктом 1.11 договору передбачено, що основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо Позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.12. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.1.12.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час.
Згідно пункту 1.12. сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:
1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;
1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Пунктом 5.3. договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України.
Як вбачається з пункту 5.4 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора MNV88F3G, відправленого о 9:24:30 год. 21 листопада 2021 року, введеного о 9:25:06 год. 21 листопада 2021 року (а.с. 21, 74).
З паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 631017860 від 21 листопада 2021 року вбачається, що тип кредиту – кредитна лінія на суму 100 - 22 000,00 грн. Строк кредитування – 1-65 днів з можливістю продовження строку. Мета отримання кредиту - на споживчі цілі. Спосіб та строк надання кредиту - цілодобово (24/7) шляхом переказу грошових коштів позичальнику після заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів. Процентна ставка, процентів річних: дисконтна 3,65%-722,7%, індивідуальна 361,35%-722,7%, базова 722,7%; тип процентної ставки - фіксована. Реальна річна процентна ставка, процентів річних – 649%. Інформація зберігає чинність та є актуальною до 24 листопада 2021 року (а.с. 69-70). 
На підтвердження перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання умов вказаного кредитного договору на картку № 5168-74ХХ-ХХХХ-8584, вказану у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 21 листопада 2021 року, грошових коштів у розмірі 22 000,00 грн, надано копію платіжного доручення № 92d2893b-5ec3-4826-b2a0-8a0bb28781b1 від 21 листопада 2021 року та довідку № 08/2024 АТ КБ «ПриватБанк» від 13 серпня 2024 року щодо підтвердження успішних платежів на картки клієнтів (а.с. 32-34).
28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі - Договір) пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 35-37).
У п.п.1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.
Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги.
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору).
Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору, та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2).
Відповідно до додаткових угод № 19, № 26, № 27, № 31, № 32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2019 року, від 31 грудня 2020 року, від 31 грудня 2021 року, від 31 грудня 2022 року, від 31 грудня 2023 року, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сторони виклали договір у новій редакції, а також домовилися продовжити строк дії договору до 31 грудня 2020 року, в подальшому до 31 грудня 2021 року, а потім до 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2023 року, 31 грудня 2024 року (а.с. 38-43).
Як вбачається з витягу з реєстру прав вимоги № 170 від 25 січня 2022 року на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за № 516 значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 631017860 від 21 листопада 2021 року, загальна заборгованість 58 014,00 грн, з яких тіло кредиту 22 000,00 грн, проценти – 36 014,00 грн (а.с. 45-46).
Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 25 січня 2022 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 631017860 від 21 листопада 2021 року в розмірі 58 014,00 грн, з яких тіло кредиту 22 000,00 грн, проценти – 36 014,00 грн. Платежі на погашення кредиту відсутні (а.с. 58-59).
Відступлення 25 січня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором № 631017860 від 21 листопада 2021 року, укладеного з ОСОБА_1 , згідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року також підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 631017860/ФК від 09 вересня 2024 року (а.с. 68). 
Надалі між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (п. 2.1. Договору) (а.с. 47-49).
Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 20 грудня 2023 року до договору факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», за № 1192 значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 631017860 від 21 листопада 2021 року, загальна заборгованість 77 026,40 грн, з яких 22 000,00 грн - за тілом кредиту, 55 026,40 грн – за процентами (а.с. 50-51).
Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон Плюс», станом на 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 631017860 від 21 листопада 2021 року в розмірі 77 026,40 грн, з яких тіло кредиту 22 000,00 грн, проценти – 55 026,40 грн (а.с. 60).
Згідно договору факторингу № 0409/24 від 04 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників. Перелік боржників зазначено в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 (п. 1.1 Договору) (а.с. 52-54).
Відповідно до реєстру боржників від 04 вересня 2024 року до договору факторингу № 0409/24 від 04 вересня 2024 року, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», за № 53 значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 631017860 від 21 листопада 2021 року, загальна заборгованість 77 026,40 грн, з яких тіло кредиту - 22 000,00 грн, проценти – 55 026,40 грн. Також 04 вересня 2024 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 0409/24 (а.с. 55-57).
ТОВ «Юніт Капітал» надало виписку з особового рахунку за Кредитним договором № 631017860, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 складає 77 026,40 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 22 000,00 грн, заборгованість за процентами 55 026,40 грн (а.с. 61).
ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Національній гвардії України, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_2 від 09 вересня 2020 року (а.с. 150-152).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору № 631017860, укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У справі, що розглядається, позивачем зазначено, що право вимоги до відповідача ОСОБА_1 переходило тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал».
Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору).
Додатковими угодами до договору факторингу № 28/1118-01, укладеними між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», продовжено строк дії договору загалом до 31 грудня 2024 року.
Отже, строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року був неодноразово продовжений, та договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 від 21 листопада 2021 року був укладений в межах строку його дії.
Як вбачається з витягу з реєстру прав вимоги № 170 від 25 січня 2022 року на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за № 516 значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 631017860 від 21 листопада 2021 року, загальна заборгованість 58 014,00 грн.
Таким чином, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 25 січня 2022 року відповідно до підписаного сторонами реєстру прав вимоги № 170, та договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року на момент переходу права вимоги був чинним.
Надалі між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 20 грудня 2023 року до вказаного договору факторингу серед боржників за № 1192 значиться ОСОБА_1 , кредитний договір № 631017860 від 21 листопада 2021 року, загальна заборгованість 77 026,40 грн.
У подальшому між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 0409/24 від 04 вересня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 04 вересня 2024 року до вказаного договору факторингу за № 53 значиться ОСОБА_1 , кредитний договір № 631017860 від 21 листопада 2021 року, загальна заборгованість 77 026,40 грн.
При цьому, умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та наступних договорів факторингу не було передбачено, що права грошової вимоги вважаються відступленими в день отримання клієнтом в повному обсязі оплати за такими договорами.
Колегія суддів звертає увагу, що умовами укладених договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги, та не пов`язано перехід з оплатою за договором факторингу, проведення якої відтерміновано на визначений договором строк.
Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів факторингу та реєстрів прав вимоги, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором від 21 листопада 2021 року № 631017860, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25 у подібному спорі за позовом ТОВ «ФК «ЕЙС».
Разом з тим, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання первісним кредитором умов кредитного договору про надання кредитних коштів відповідачу.
Відповідно до алгоритму дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання кредитних договорів, перевірка дійсності платіжної картки та верифікація держателя банківської карти, вказаної Позичальником в Заявці, банк перевіряє належність відповідної картки держателю (а.с. 30-31).
У підписаному сторонами договорі відсутні дані щодо відкритого (наявного) карткового рахунку позичальника.
На підтвердження надання кредитних коштів позивач надав копію платіжного доручення, з якого вбачається, що на виконання кредитного договору № 631017860 від 21 листопада 2021 року кредитором здійснено переказ коштів у розмірі 22 000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , отримувачем зазначений ОСОБА_1 (а.с. 32).
Згідно довідки № 08/2024 АТ "КБ «ПриватБанк»" підтверджує здійснення переказу коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 33-34).
Проте даних, що картка, на яку здійснено переказ, належить відповідачу, матеріали справи не містять.
До того ж, зазначене вище платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ, посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки позивачем не доведено належності рахунку, на який здійснено переказ, саме ОСОБА_1 , укладений сторонами договір не містить зазначення номеру такої картки, і відповідач заперечує факт отримання кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення позову відсутні.
Клопотання позивача про витребування доказів, подане ним до суду першої інстанції, залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку на його подання. До суду апеляційної інстанції позивач з клопотанням про витребування доказів не звертався.
Доводи апеляційної скарги ТОВ «Юніт Капітал» щодо того, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, зокрема, відповідні банківські дані, колегія суддів відхиляє, оскільки на позивача як сторону процесу покладено обов`язок надати докази щодо тих обставин, на які він посилається на підтвердження своїх вимог, який ним не виконано. 
Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
З огляду на недоведеність видачі ОСОБА_1 кредитних коштів, доводам відповідача щодо неправомірного нарахування йому процентів за кредитом як військовослужбовцю суд оцінки не надає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга ТОВ «Юніт Капітал» залишена без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору і судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, немає.
Апеляційна скарга ТОВ «Юніт Капітал» не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині стягнення з нього витрат відповідача на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, тож у цій частині апеляційний суд не вбачає підстав для перегляду і скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Разом з тим, у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив стягнути з ТОВ «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, в розмірі 10 000,00 грн. У поясненнях, поданих до суду апеляційної інстанції, позивач заперечував проти такого розміру судових витрат, вважав його необґрунтованим.
Матеріали справи свідчать про те, що інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Яресько Т.В. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 24194 від 27 листопада 2024 року (а.с. 106-107), додатку № 3 від 23 вересня 2025 року до цього договору і ордеру АІ № 1981616 від 24 вересня 2025 року.
Пунктами 1, 2 додатку № 3 від 23 вересня 2025 року до договору про надання правничої (правової) допомоги № 24194 від 27 листопада 2024 року передбачено, що за надання правничої допомоги щодо супроводження справи № 636/8812/24 в суді апеляційної інстанції – складення відзиву на апеляційну скаргу фіксований гонорар складає 10 000,00 грн.
Як вбачається з акту приймання-передачі послуг № 1 від 24 вересня 2025 року, адвокатом Яресько Т.В. надано ОСОБА_1 послуги з надання правничої допомоги щодо супроводження справи № 636/8812/24 в суді апеляційної інстанції – складення відзиву на апеляційну скаргу вартістю 10 000,00 грн. Оплата вказаних послуг підтверджується розрахунковою квитанцією № 23/09/25.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
З урахуванням складності та категорії справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсягу доказів, незмінності позиції представника відповідача при розгляді справи судами обох інстанцій, складання відзиву на апеляційну скаргу не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу. 
Враховуючи викладене, оскільки позов та апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал» залишено без задоволення, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, судова колегія дійшла висновку, що справедливим буде стягнення з ТОВ «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану протягом апеляційного перегляду справи, суми в розмірі 1500,00 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 червня 2025 року залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163, адреса: м. Київ, вулиця Рогнідинька, 4 літера А, офіс 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу, надану протягом апеляційного перегляду справи, в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 березня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна 

Н.П. Пилипчук