Справа № 758/20861/25
3/758/1339/26
Категорія 146

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О.  О. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2025 року о 17 годині 50 хвилин в м. Києві по вул. Новокостянтинівська, 15/15, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Деу», моделі «Ланос», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість для руху, у разі виникнення перешкоди для руху (стоячий після ДТП автомобіль), яку водій об?єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль марки «Шкода», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 , водій відсутній.
При цьому обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.п.2.3.б, п.12.1 та п.12.3 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 з обставинами викладеними в протоколі не погодився, зазначив, що пошкоджений після ДТП автомобіль стояв без ввімкненої аварійної світлової сигналізації, а також без знака аварійної зупинки, що могло б забезпечити безпеку іншим учасникам дорожнього руху. Самого ж водія, яким виявилась ОСОБА_2 , поряд із автомобілем не було. Пояснив суду, що уникнути зіткнення він не міг, із врахуванням того, що рухався в межах дозволеної швидкості, ділянка дороги не освітлювалась, темна пора доби, а на траєкторії його руху неочікувано виявлено перешкоду в вигляді нерухомого транспортного засобу, водій якого, на думку ОСОБА_1 , повинен був забезпечити попередження інших учасників дорожнього руху про такі обставини та завчасно встановити знак аварійної зупинки.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що знак аварійної зупинки вона особисто не встановлювала на місці ДТП, чи встановлював його хтось інший їй невідомо. Зазначила, що має відео на якому зафіксовано, що на момент першого ДТП на її автомобілі спрацювала аварійна світлова сигналізація. Проте відео суду не надала.
Також пояснила, що їй невідомо чи працювала ця сигналізація о 16:00, коли вона поїхала проходити медичний огляд і станом на 17:50, коли відбулась вищеописана подія.
Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про наступне.
Ст. 124 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з п.2.3.б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
У відповідності до п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно з п.12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
При цьому, суд враховує положення пункту 1.4 Правил дорожнього руху, згідно з якими кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства зокрема є: рівність усіх у часників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 7, 280 та ст. 283 КУпАП постанова суду про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою й вмотивованою.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
У судовому засіданні досліджено наступні докази, зокрема:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №542549 від 16 грудня 2025 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення та в п.14 пояснення ОСОБА_1 , який одразу повідомив, що вулиця зовсім темна, уникнути аварії не було можливості;
- схема місця ДТП від 16 листопада 2025 року, яка складена у відповідності з вимогами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015; схема підписана учасниками ДТП та на ній зафіксовано: місце зіткнення, ділянку дороги, на якій відбулось ДТП, дорожні знаки та дорожню розмітку; стан покриття проїзної частини, а також, пошкодження, які автомобілі отримали внаслідок ДТП;
- письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який заперечив фактичні обставини справи, викладені в протоколі та зазначив, що в місті Києві по вулиці Новокостянтинівська 15/15, зі сторони вул. Теліги в сторону вул. Хвойки їхав в крайній лівій смузі. На вулиці не було освітлення, тому стоячу на дорозі машину без освітлення, без виставлених знаків попередження про ДТП, помітив в останній момент. 
Від прямого зіткнення йому вдалось уникнути. Зіткнення з автомобілем вийшло по дотичній, його автомобіль зазнав незначних пошкоджень, рухався з дозволеною швидкістю 50 км/ч. На дорозі стояв автомобіль марки «Шкода», моделі «Октавія», номерний знак НОМЕР_2 .
- письмові пояснення ОСОБА_2 , яка підтвердила фактичні обставини справи, викладені в протоколі та зазначила, що в місті Києві по вулиці Новокостянтинівська 15/15, потрапила в ДТП, машина сильно пошкоджена, тому залишилась на дорозі. Близько 16:00 її повезли на експертизу.
Знак аварійної зупинки був встановлений на відстані 15-20 м. На момент її повернення до авто знак був відсутній, де дівся вона не знає. Вказані пояснення ОСОБА_2 не підтвердила в судовому засіданні в частині встановлення знаку аварійної зупинки та подальшої його відсутності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, …. тощо. 
Оцінюючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд уважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не встановлена та не підтверджена матеріалами справи. Таким чином, суд, дослідивши всі матеріали справи, які надані суду, вважає, що висновок поліцейського про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується вищевикладеним.
Згідно з вимогами ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Стаття 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку, законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала можливість настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
В якості підсумку суд зазначає, що провадження у цій справі належить закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу правопорушення у діях ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 124, п. 1 ст. 247, п. 3 ч.1 ст. 284, ст. 294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня її винесення. 

Суддя О. О. Денисов