Справа № 463/4373/23 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В. 
Провадження № 22-ц/811/2716/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий – суддя Цяцяк Р.П.,
судді: Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю секретаря Підлужного В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у міста Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 22 грудня 2023 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» (далі – КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи») про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Позов мотивований тим, що з 01 червня 1991 року ОСОБА_1 працювала на посаді лікаря-стоматолога-терапевта у КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» (колишня назва - Львівський обласний госпіталь інвалідів вітчизняної війни і репресованих), однак наказом від 03 травня 2023 року № 62-к її було звільнено зі згаданої посади з 05 травня 2023 року на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. На момент звільнення позивачка була головою первинної профспілкової організації профспілки «Воля» госпіталю. Відповідач знав про це, оскільки ще у 2019 року звертався до вищестоящого профспілкового органу - Комітету Профспілки «Воля», з поданнями про отримання згоди на розірвання трудового договору з позивачем, однак отримав відмову. Відповідач звернувся з поданням від 15 березня 2023 року № 288 до вищестоящого профспілкового органу - Комітету Профспілки «Воля», про надання згоди на звільнення позивача у зв`язку зі скороченням посади лікаря-стоматолога-терапевта. Комітет профспілки «Воля» отримав це подання 22 березня 2023 року та відмовив у наданні згоди на таке звільнення, про що відповідача було повідомлено листом від 03 квітня 2023 року № 012. Позивач зазначала, що відповідач порушив процедуру її звільнення, а відтак вона вважає таке звільнення незаконним.
Позивачка просила:
-визнати незаконним і скасувати наказ про звільнення № 62-к від 03 травня 2023 року;
-поновити ОСОБА_1 на роботі у КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» з дати звільнення на посаді лікаря- стоматолога-терапевта;
-стягнути з КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 15 000 грн. (а.с. 59-62).

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на згадане вище рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2023 року було задоволено.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2023 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до КНП Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» № 62-к від 03 травня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 . 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря-стоматолога-терапевта КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи».
Стягнено з КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 320 000,08 грн. 
Постанова апеляційного суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу мотивована тим, що оскільки звільнення позивачки було незаконним, то з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення її середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 травня 2023 року і по день постановлення рішення в розмірі 320 000,16 грн, виходячи з розрахунку, зробленого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (а.с. 126-130).

Постановою Верховного Суду від 09 липня 2025 року частково задоволено касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи».
Постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення залишено без змін.
Постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» про поновлення на роботі змінено, а саме: доповнено абзац четвертий її резолютивної частини словами «з 06 травня 2023 року».
Постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору скасовано і справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 180-187).

В ході нового розгляду справи судом апеляційної інстанції представники сторін дали свої, як усні, так і письмові пояснення – з урахуванням висновків Верховного Суду про необхідність передачі справи в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В останнє судове засідання, 23 березня 2026 року, представники сторін, будучи належним чином повідомленими про таке (а.с. 244), не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили. Відтак, колегія суддів вважає можливим завершення апеляційного розгляду справи за відсутності представників сторін – на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 та пояснення представниці відповідача в попередніх судових засіданнях, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду від 09 липня 2025 року, скасування постанови Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та передачу справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції суд касаційної інстанції мотивував тим, що при визначенні періоду вимушеного прогулу апеляційний суд: 
-не врахував, що відповідно до наказу про звільнення № 62-к від 03 травня 2023 року ОСОБА_1 було звільнено з посади лікаря стоматолога-терапевта консультативної поліклініки 05 травня 2023 року, розрахунок компенсації за невикористану відпустку проведено, в тому числі за період роботи з 03 червня 2022 року по 05 травня 2023 року, тобто саме 05 травня 2023 року був останнім днем роботи позивача;
-залишив поза увагою, що середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується з дати поновлення на роботі, якою є 06 травня 2023 року, помилково початком періоду вимушеного прогулу вказав дату винесення наказу про звільнення.
Однак, оскільки наявна в матеріалах справи довідка КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» до доходи ОСОБА_1 (а. с. 56), яку апеляційний суд взяв за основу при розрахунку середньоденної заробітної плати, не містить кількість відпрацьованих робочих днів, у Верховного Суду відсутня можливість ухвалити нове рішення у справі по суті позовних вимог в цій частині (а.с. 180-187).

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (а тому доказуванню не підлягає) те, що позивачку на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 рокуфактично було поновлено на роботі з 01 листопада 2024 року, а відтак її вимушений прогул тривав з 06.05.2023 року по 31.10.2024 року включно, тобто – 389 робочих днів (а.с. 247).
Згідно довідки відповідача від 16.01.2026 року № 110, «відповідно до наявних табелів обліку робочого часу лікарів відділення Львівського обласного госпіталя, до якого було поновлено на роботу ОСОБА_1 , кількість робочих днів становить: у березні 2023 року – 23 робочих дні та у квітні 2023 року – 20 робочих днів» (а.с. 231).
Тобто, разом у березні та квітні 2023 року було 43 (23 + 20) робочих дні: наведене стороною позивачки не оспорюється та не заперечується.
Згідно довідки відповідача про доходи позивачки, у березні та квітні 2023 року їй сумарно було нараховано 40 000 грн. 02 коп. (20 000, 01 + 20 000, 01) заробітної плати (а.с. 56). 
Таким чином, середньоденний заробіток позивачки становив 930 грн. 23 коп. (40 000 грн. 02 коп. : 43 робочих дні).
Відтак, сумарно її заробіток за 389 робочих днів становив 361 859 грн. 47 коп. (930 грн. 23 коп. х 389). 
Позивачка визнає, що їй при звільненні з роботи відповідачем було виплачено 20 000 грн. 01 коп. вихідної допомоги. Крім цього, відповідачем на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року позивачці також було виплачено 320 000 грн. 08 коп. за час вимушеного прогулу, що сумарно становить 340 000 грн. 09 коп. (а.с. 232, 241).
361 859 грн. 47 коп. - 340 000 грн. 09 коп. = 21 859 грн. 38 коп., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 379 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 22 грудня 2023 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу частково задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 22 грудня 2023 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати і в цій частині ухвалити нову постанову, якою згадану позовну вимогу частково задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи» на користь ОСОБА_1 недоплачений їй середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 травня 2023 року по 31 жовтня 2024 року включно у розмірі 21 859 (двадцять однієї тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 38 коп. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повну постанову складено 23 березня 2026 року.

Головуючий:      Цяцяк Р.П.

Судді:        Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.