ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/19/26 Справа № 204/4216/24 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА

19 лютого 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Гапонова А.В., Халаджи О.В.
за участю секретаря судового засідання – Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро за заявою представника позивача ОСОБА_1 — адвоката Гусакової Оксани Борисівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Тетерєва Марина Михайлівна, приватний нотаріус Криворізького району нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіцина Ніна Володимирівни про визнання договору недійсним,-  
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 – задоволено частково. Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 30 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Тетерєва Марина Михайлівна, приватний нотаріус Криворізького району нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіцина Ніна Володимирівни про визнання договору недійсним - скасовано в частині солідарного стягнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі - по 807 грн. 47 коп. з кожного. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року Апеляційну скаргу ОСОБА_2 — задоволено частково. Додаткове рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 23 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Тетерєва Марина Михайлівна, приватний нотаріус Криворізького району нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіцина Ніна Володимирівни про визнання договору недійсним — змінено в частині розподілу витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на правову допомогу, надану у суді першої інстанції, у розмірі 20 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на правову допомогу, надану у суді першої інстанції, у розмірі - по 26 166 грн. 66 коп. з кожного.
27 жовтня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 — адвокат Гусакова Оксана Борисівна звернулася до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки у постанові апеляційного суду не вирішено питання щодо судових витрат, понесених скаржником у зв`язку з отриманням правової допомоги в суді апеляційної інстанції, про які зазначав у відзивах на апеляційні скарги. 
Дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити в даній справі додаткове судове рішення.
Відповідно до пункту 3 частини 1 та частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
З матеріалів справи випливає, що позивачем у справі ОСОБА_1 10 вересня 2024 року було укладено з адвокатом Гусаковою О.Б. договір про надання правової допомоги.
Відповідно до додаткової угоди до договору №09 від 10.09.2024 р. про надання правничої допомоги від 30 червня 2025 року, сторони вирішили доповнити п.4.1 Договору, наступними умовами: - аналіз судового рішення та консультація клієнта — 3000 грн. Вивчення апеляційної скарги по суті спору та складання відзиву на неї — 25 000 грн. Вивчення апеляційної скарги на додаткове рішення та складання відзиву на неї 5 000 грн. Сторони вирішили змінити у п.4.1 Договору вартість за участь у судовому засіданні визначивши її у розмірі 5 000 грн за засідання. Доповнили пункт 4.2 Договору погодивши гонорар успіху адвоката за результатами апеляційного перегляду рішення по справі 204/4216/24 щодо суті спору в розмірі 50 000 грн. 
Представником позивача також надано до суду Акт виконаних робіт за договорами про надання правової допомоги, наданої у судовій справі № 204/4216/24 від 24 жовтня 2025 року, яким підтверджується факт надання (передачі) послуг адвокатом та їх отримання (прийняття) клієнтом на суму, що становить 93 000,00 грн та складається з: аналіз судового рішення та консультація клієнта — 3 000 грн; вивчення апеляційної скарги по суті спору та складання відзиву на неї — 25 000 грн; вивчення апеляційної скарги на додаткове рішення та складання відзиву на неї — 5 000 грн; підготовка до участі в судовому засіданні по справі у кількості 2 засідань — 10 000 грн; гонорар успіху 50 000 грн.
Вирішуючи питання про стягнення понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні у матеріалах справи документи є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним відповідних витрат під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено надання адвокатом Гусаковою О.Б. правничої правової допомоги ОСОБА_1 , що погоджено договором та актом надання послуг, на загальну суму 93000 грн.
Враховуючи, що підготовка відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 потребувала аналізу матеріалів справи по суті, що є значним за обсягом. Підготовка відзиву на скаргу ОСОБА_2 стосувалася лише питання процесуальних витрат, що є менш складним завданням. Фіксований гонорар успіху підлягає розподілу між апелянтами пропорційно до їх частки у сукупному обсязі правничої допомоги.
Отже, колегія суддів, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), пропорційності, з урахуванням клопотання про зменшення розміру судових витрат вважає, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 50 000 грн., а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 11 500 грн. 
Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 — адвоката Гусакової Оксани Борисівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 204/4216/24 — задовольнити частково.
Ухвалити у даній справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 50 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 11 500 грн.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
Вступна та резолютивна частини додаткової постанови проголошені “19” лютого 2026 року.
Повний текст додаткової постанови складено “20” лютого 2026 року.

Судді: