Красилівський районний суд Хмельницької області    

Справа № 677/2371/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2026 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Васільєва С.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача
Позивач за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 51478,45 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк.  
Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.10.2025 складає 51478.45 грн., з яких:
-29911,11 грн. – заборгованість за кредитом;
-3,69 грн. – заборгованість процентами;
- 21563,65 грн. – заборгованість за комісією.

ІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими документами направлялась на адресу реєстрації відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Враховуючи норми п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19.
Також секретарем судового засідання здійснювались телефонні дзвінки на контактні номери телефону відповідача, наявні у справі, однак оператор повідомив, що з абонентом відсутній зв`язок.
Інші засоби зв`язку з відповідачем у матеріалах справи відсутні.
Таким чином, судом було вжито усіх доступних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.
Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом
Між акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та відповідачем було укладено кредитний договір від 05.07.2023 № 1002143978102 (шляхом підписання позичальником заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, де визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. З умовами якого відповідач погодився, про що свідчить наявність його власноручного підпису).
Позичальнику видано кредит у сумі 60100 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 0,01% річних, а розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99%. 
Строк - 24 місяці. Платіжні періоди з 05.07.2023 по 05.07.2025.
Переказ відповідних коштів підтверджується платіжною інструкцією.
Користування кредитними коштами підтверджується також даними виписки АТ «ПУМБ».
Згідно розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.10.2025 складає 51478.45 грн., з яких:
-29911.11 грн. – заборгованість за кредитом;
-3.69 грн. – заборгованість процентами;
- 21563.65 грн. – заборгованість за комісією.
Згідно розрахунку, відповідачем було сплачено комісію за кредитним договором на загальну суму 21563,88 грн.
Також після липня 2025 року нараховано 0,85 грн. відсотків.
Для врегулювання спору позивач направив відповідачу письмову вимогу (повідомлення) (щодо сплати заборгованості), однак станом на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідачем погашена не була.

ІV. Оцінка суду
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Позивачем доведено належними та допустимими доказами те, що між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір.
Виписки по рахунку відповідача свідчать, що відповідач користувався кредитними коштами, проте не виконав свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатив проценти за користування ними.
Наданий банком розрахунок підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом.
У постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 також вказується про те, що виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними.
Отже, розрахунок заборгованості, банківські виписки з рахунків є актуальними, а також належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем.
Водночас, банк як кредитор позбавлений права нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором, після спливу строку кредитування.
Отже, підстав для стягнення відсотків, що нараховані банком після липня 2025 року (0,85 грн.), немає, а заявлені позовні вимоги за зазначений період задоволенню не підлягають, оскільки такі нарахування здійснені банком поза межами строку кредитування.
Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією.
Позивач у поданому до суду позові просить також стягнути з відповідача заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості.
Розглядаючи ці аргументи, суд виходить із такого.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесене щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21.
Судом встановлено, що умовами кредитного договору передбачено сплату відповідачем щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка складає 2,99% від суми кредиту.
Необхідність внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості передбачена і в графіку платежів.
При цьому, в кредитному договорі не зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості (розрахунково-касове обслуговування).
З тексту позовної заяви також не слідує зміст вказаної послуги.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено правомірності стягнення з відповідача передбаченої умовами договору комісії за обслуговування кредиту, з огляду на висновки Верховного Суду та той факт, що банк не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому його положення щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 21563,65 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Водночас, кошти за такою комісією, які були сплачені відповідачем і зараховані позивачем на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, мають бути враховані на погашення процентів, а при залишку - тіла кредиту.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь банку з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 350,07 грн. (29911,11 грн. заборгованість за кредитом + 3,69 грн. – заборгованість процентами (заявлені до стягнення) - 0,85 грн. нарахованих поза строком дії договору процентів – 21563,88 грн. сплаченої комісії).
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 392,93 грн. (8 350,07 х 2 422,40 / 51478.45).
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
позов акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 8 350 (вісім тисяч триста п`ятдесят) грн. 07 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у сумі 392 (триста дев`яносто дві) грн. 93 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», адреса місцезнаходження: 04070, місто Київ, вул.Андріївська, буд.4, код ЄДРПОУ 14282829.
Відповідач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 20.04.2026. 

Суддя	  	С. В. Васільєв