Справа № 420/6572/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Південного офісу Держаудитслужби до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів, 
ВСТАНОВИВ:
Південний офіс Держаудитслужби звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ), в якому просить: стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) до спеціального фонду державного бюджету на казначейський рахунок з обліку доходів спеціального фонду державного бюджету за кодом доходів 22080300 “Надходження від орендної плати за користування іншим державним майном” кошти у сумі 774985,96 грн (сімсот сімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять грн 96 коп.).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки вимога Південного офісу Держаудитслужби від 30.07.2024 № 151508-14/3398-2024 (строк зворотного інформування по вказаній вимозі 30 серпня 2024 року) у добровільному порядку Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) в повному обсязі не була виконана, а відповідачем внаслідок допущення визначених порушень, було заподіяно державному бюджету збитки на загальну суму 774985,96 грн, то дана сума підлягає стягненню з відповідача.
Ухвалою від 24.03.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. 
25.07.2025 від представника Південного офісу Держаудитслужби надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначив доводи які відповідають змісту позовної заяви.
Відзив на позов відповідач у встановлений судом строк не подав.
27.11.2025 відповідач подав до суду пояснення щодо позову, в яких заперечував правомірність позовних вимог та просив відмовити позивачу в задоволенні позову.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що Відповідно до пункту 1.1.6.2 Плану проведення заходів державного фінансового контролювПівденного офісу Держаудитслужби на І квартал 2024 року здійснено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) державної форми власності, підпорядкованої Національній гвардії України, за період з 01.01.2022 по 31.12.2023, за результатами якої встановлено ряд порушень та складено Акт ревізії від 27.06.2024 № 151508-11/56.
Південним офісом Держаудитслужби, за результатами вищевикладеного контрольного заходу, складено та направлено Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) вимогу про усунення виявлених порушень №151508-14/3398-2024 від 30.07.2024. 
Зі змісту вказаної вимоги вбачається, що ревізією встановлено фінансових порушень на загальну суму 13715,87 тис. грн, з них: порушень, що призвели до втрат, на загальну суму 5 554,72 тис. грн, порушень, що не призвели до втрат – 1 650,12 тис. грн та інших порушень фінансової дисципліни на суму 6 511,03 тис. грн. Вжитими під час ревізії заходами забезпечено відшкодування виявлених порушень у загальній сумі 5 753,13 тис. грн, з них порушень, що призвели до втрат, на суму 302,33 тис. грн.. та порушень , які не призвели до втрат на суму 5 430,8 ти. гривень.
У зв`язку з викладеним, та враховуючи те, що вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, Південним офісом Держаудитслужби складено вимогу про усунення виявлених порушень №151508-14/3398-2024 від 30.07.2024, адресовану Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ), зокрема:
9. Забезпечити у відповідності до вимог п. 10 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України, п. 133 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2020 р. № 483, перерахування на казначейський рахунок з обліку доходів спеціального фонду державного бюджету №UА77899980313010094000015744 за кодом доходів 22080300 «Надходження від орендної плати за користування іншим державним майном» необґрунтовано зарахованих коштів на спеціальний рахунок Військової частини, які надійшли за від орендарів військового нерухомого майна у загальній сумі 774 985,96 гривень.
В іншому разі забезпечити стягнення коштів з винних осіб в судовому порядку відповідно до норм статей 4, 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Вирішуючи спірні правовідносини, суд вказує про наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України “Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні” від 26 січня 1993 року № 2939-XII передбачено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Згідно пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Крім того, підпунктом 3 пункту 4 Положення № 43 закріплено, що Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.
Згідно з пунктом 7 Положення № 43 Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 , яким визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
За приписами частини першої статті 4 Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
В силу пп.16 пункту 6 Положення № 43 Держаудитслужба України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.
Вказані положення кореспондуються з пунктами 7 та 10 статті 10 Закону № 2939-XII, за приписами яких органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
У частині другій статті 15 Закону № 2939-XII закріплено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання.
Отже, правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки, зокрема обов`язки для свого адресата, а відтак наділена рисами правового акту індивідуальної дії з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься. Вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом і в силу закону є обов`язковою до виконання підконтрольною установою, якому вона адресована.
Як зазначалось судом, Південним офісом Держаудитслужби за результатами проведеної ревізії складено та направлено на адресу позивача оскаржувану вимогу.
Щодо орендних платежів, викладених у п. 9 Вимоги, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України до джерел формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів входять власні надходження бюджетних установ (у тому числі наукових установ Національної академії наук України і галузевих академій наук), що утримуються за рахунок державного бюджету, у тому числі орендна плата за користування військовим майном, майном Національної академії наук України і галузевих академій наук, 50 відсотків орендної плати за користування іншим майном, що належить бюджетним установам, які утримуються за рахунок державного бюджету.
Згідно з ч. 5 ст. 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у державній власності, між державним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається Порядком передачі майна в оренду. Згідно з п. 133 постанови Кабінету Міністрів України від 03 червня 2020 р. № 483 “Деякі питання оренди державного та комунального майна” орендна плата за оренду закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил, інших військових формувань, органами, підрозділами, закладами та установами Держспецзв`язку, рухомого та нерухомого військового майна спрямовується згідно із статтею 8 Закону України “Про господарську діяльність у Збройних Силах України” до державного бюджету. 
Як встановлено під час ревізії, відповідно до умов діючих 3-х договорів оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належать до державної власності, а саме: № 2/99 від 28.09.2021 та додаткової угоди № 2 від 15.12.2021 до договору № 3 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 15.12.2016 передбачено перерахування в дохід державного бюджету 100 % суми орендної плати (п. 16 р. І, п. 3.3, 3.4 р. ІІ цих договорів).
У додатковій угоді від 01.04.2021 № 7 до договору оренди від 01.06.2013 № 1 зазначено, що оренда плата сплачується до місцевого бюджету (п. 3.3, 3.4 договору), тоді як нерухоме майно є державною власністю, що зазначено в договорі. 
З огляду на наявні в матеріалах справи докази, відповідачем безпідставно протягом 2022-2023 року орендна плата за нерухоме військове майно у загальній сумі 774 985,96 грн зарахована на казначейський спеціальний рахунок Військової частини НОМЕР_1 (з неї: за 2022 рік – 363 728,86 грн та 2023 рік – 411 257,10 гривень). 
При цьому, судом встановлено що Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) зверталася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги Південного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених порушень №151508-14/3398-2024 від 30.07.2024.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі №420/27761/24 Військовій частині НОМЕР_1 НГУ відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) – задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року – скасовано та ухвалено постанову про часткове задоволення позовних вимог військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) .
Визнано протиправними та скасовано пункти №№ 1, 3, 11 вимоги Південного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених порушень №151508-14/3398-2024 від 30.07.2024 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Як зазначалось судом, висновки Південного офісу Держаудитслужби щодо порушення відповідачем порядку зарахування орендних платежів наведені у п. 9 Вимоги.
Тобто, в цій частині вимога Південного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених порушень №151508-14/3398-2024 від 30.07.2024 року, з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі №420/27761/24, не скасована, є чинною та підлягає виконанню відповідачем.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, станом на час розгляду справи,  не відшкодовано порушень згідно з пунктом 9 Вимоги в повному обсязі, а саме порушень, що призвели до недоотримання спеціальним фондом державного бюджету доходів на загальну суму 774 985,96 гривень .
Таким чином, оскільки встановлені під час ревізії порушення, зазначені в п. 9 вимоги Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3398-2024 від 30.07.2024, не усунуті Військовою частиною НОМЕР_1 у повному обсязі в порядку та строки, встановлені вимогою, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.
Інші доводи учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують, а тому не беруться судом до уваги.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд, 

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Південного офісу Держаудитслужби (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 40477150) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) – задовольнити повністю.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) до спеціального фонду державного бюджету на казначейський рахунок з обліку доходів спеціального фонду державного бюджету за кодом доходів 22080300 «Надходження від орендної плати за користування іншим державним майном» кошти у сумі 774985,96 грн (сімсот сімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів