Справа № 451/1329/25 Головуючий у 1 інстанції: Патинок О.П. 
Провадження № 22-ц/811/3220/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Гаврилюк Я.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пилипіва Василя Івановича на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року в складі судді Патинок О.П. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування частини земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку сусіднього землекористувача,-
встановив:
У серпні 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про витребування частини земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку сусіднього землекористувача.
Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 08.08.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Роз`яснено наслідки невиконання недоліків зазначених в ухвалі.
12.08.2025 на виконання вимог ухвали суду представник ОСОБА_3 подав заяву про усунення недоліків.
21.08.2025 з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знята з реєстрації в АДРЕСА_1 – 16.11.2023 у зв`язку із смертю.
Згідно із повідомленням в.о. начальника Радехівського відділу РАЦС Л.Панасевич від 26.08.2025 № 489/33.16-02.17, яке отримано судом 26.08.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 251 від 16.11.2023.
Оскаржуваною ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування частини земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку сусіднього землекористувача.
Ухвалу суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Пилипів В.І., з ухвалою суду не погоджується, вважає таку незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що позивачка ОСОБА_1 проживає в селищі Гірник Шептицького району, Львівської області та протягом останніх трьох років перебуває за кордоном, у зв`язку із чим їй не було відомо про смерть відповідачки у справі. 
Для звернення до суду було зібрано документи, які не містили відповідної інформації, що стала підставою для прийняття оскаржуваної ухвали. 
Зокрема, звертаючись до суду, з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно було отримано інформацію, згідно якої станом на 04.08.2025, земельна ділянка кадастровий номер 4623982500:01:001:0005, площею 0.2416 га., частина якої накладається на земельну ділянку позивача, належала саме відповідачці ОСОБА_2 .
На думку апелянта, те що в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником спірної земельної ділянки досі є померла особа говорить тільки про те, що спадкоємці не бажають отримати у нотаріуса документи про право власності на своє ім`я та потенційно бути відповідачами у даному спорі в суді, адже про спірний характер набуття права власності на земельну ділянку родичам ОСОБА_2 було достовірно відомо (з такими велися переговори для добровільного вирішення спору). 
Крім цього, тільки після відкриття провадження у справі буде можливість витребувати у нотаріуса інформацію про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 (чи спільно зареєстрованих осіб на момент відкриття спадщини), а відповідно і вирішити питання про склад учасників судового процесу, остаточно визначити предмет спору та характер спірних правовідносин, позовних вимог, тобто виконати завдання підготовчого провадження(ст. 189 ЦПК України). 
Також зазначає, п. 6 ч. 1 статті 186 ЦПК України передбачає лише один випадок відмови у відкритті провадженні у справі якщо настала смерть фізичної особи до яких звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, - якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. 
При цьому, спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Просить скасувати ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року та направити справу для продовження розгляду.
В судове засідання 17 лютого 2026 року учасники справи не прибули, не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.
Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до частини першої статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. 
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд виходив з того, що чиним законодавством не передбачено можливості пред`явлення позовної заяви до особи, яка на час подання позовної заяви до суду вже померла та правоздатність якої, відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України, припинилася.
Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе лише в порядку ст. 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не зміни відповідача, однак за умови, що фізична особа відповідач помер після відкриття провадження по справі.
Таким чином, залучення правонаступника можливе за умови, що фізична особа померла після звернення особи до суду.
Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про витребування від ОСОБА_2 частини земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку сусіднього землекористувача, однак відповідачка ще до звернення із такою заявою померла, внаслідок чого втратила цивільну правоздатність і не може бути учасником справи, позовних вимог до спадкоємців ОСОБА_2 позовна заява не містить, суд відмовив у відкритті провадження.
Зважаючи на те, що предметом даного апеляційного розгляду є лише процесуальне питання від вирішення якого залежить виключно можливість продовження розгляду даного позову місцевим судом, колегія суддів не здійснює аналізу суті спірних правовідносин, оскільки таким може бути надана правова оцінки лише під час ухвалення рішення по суті спору.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з такого. 
Порядок пред`явлення позову регламентований статтею 184 ЦПК України.
Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.
Як беззаперечно вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із даним позовом позивачка ОСОБА_1 визначила відповідачкою ОСОБА_2 та просила про витребування частини земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку сусіднього землекористувача.
Слідуючи принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи (стаття 46 чинного ЦПК України).
Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Виходячи зі змісту зазначених статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.
Правонаступництво – це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні – також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).
Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1 і 4 частини другої вказаної статті). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина третя цієї статті). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України), наприклад, смерті фізичної особи.
У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України). Якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, то у разі смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі, суд зупиняє провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 251 ЦПК України) до залучення до участі у справі правонаступника (пункт 1 частини першої статті 253 ЦПК України). Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частина друга статті 55 ЦПК України). Заміна сторони правонаступником можлива також на стадії виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).
Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.
У випадку, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 6 частини першої статті 186 ЦПК України), а у разі, коли провадження у справі вже відкрито, – закриває таке провадження (пункт 7 частини першої статті 255 ЦПК України).
Проте, якщо суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи-сторони у спорі чи припинення юридичної особи-сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для його скасування в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі (частина третя статті 377 ЦПК України).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16 сформулював висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
Так, якщо позов пред`явлено до померлої особи, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі. При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.
У пунктах 35, 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 473/1433/18, провадження № 14-35цс20 зазначена правова позиція, за якою цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.
Такі ж за змістом правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18 серпня 2021 року в справі № 727/7008/17, 05 квітня 2021 року в справі № 200/21020/15-ц, 31 березня 2021 року в справі № 274/1484/17.
Таким чином, системний аналіз відповідних норм права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 ЦПК України, дає підстави дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим.
В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).
Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Отже, якщо позов пред`явлено до померлої особи, то провадження у справі не може бути відкрито, при цьому, відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо таке відкрито, оскільки така справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
На зазначені обставини та відповідні правові наслідки не впливає можливість (здатність) позивача знати про смерть потенційного відповідача у справі.
Так, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.
Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи – відповідача (ч. 1 ст. 187 ЦПК України).
Як вже зазначалося, суд першої інстанції встановив, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 251 від 16.11.2023, що підтверджується повідомленням в.о. начальника Радехівського відділу РАЦС Л.Панасевич від 26.08.2025 №489/33.16-02.17 (а.с. 33).
Позовна заява у даній справі сформована у системі «Електронний суд» 05.08.2025.
Наведене дає підстави для беззаперечного висновку про те, що на час подання позовної заяви та пред`явлення вимог до ОСОБА_2 , правоздатність останньої була припинена у зв`язку зі смертю.
Іншими словами  ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до подання позову 
Як зазначалося вище, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи у порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення до суду і після відкриття провадження у справі, оскільки залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.
Зважаючи, що на час смерті відповідачки провадженні в справі за пред`явленими до неї вимогами не було відкрито, підстави для розгляду справи по суті відсутні, оскільки ОСОБА_2 не набула статусу сторони у справі.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, встановивши, що відповідачка померла до відкриття провадження у справі, дійшов правильного висновку про неможливість розгляду справи та необхідність відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.
Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, відповідних висновків суду не спростовують, оскільки вирішити питання правонаступництва особи, яка не набула статусу сторони у справі, суд не має можливості.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пилипіва Василя Івановича – залишити без задоволення.
Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 17 лютого 2026 року.

Головуючий:       А.В. Ніткевич 

Судді:        С.М. Бойко

С.М. Копняк