ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/2673/25
категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, а за період з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно з застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року та за період з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що упродовж служби відповідач безпідставно не нараховував і не виплачував індексацію грошового забезпечення, а саме: з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, а за період з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року - березень 2018 року. Позивач стверджує, що приписи постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (надалі – Постанова № 1013) у взаємозв`язку із запровадженими змінами до пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (надалі – Порядок № 1078) зобов`язують відповідача для подальшої індексації грошового забезпечення з 01 грудня 2016 року переглянути "базовий місяць", змінивши його на "місяць підвищення доходу", тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем. Оскільки у межах спірних правовідносин посадові оклади працівників ДСНС визначалися постановами Кабінету Міністрів України: від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 1294) та від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 704), з огляду на місяць підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, а березень 2018 року - за період з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року. Й при цьому відповідач безпідставно посилається на відсутність фінансового ресурсу для виплати спірної індексації, позаяк, як переконує позивач, реалізація права на отримання грошового забезпечення відповідно до спеціальних нормативно-правових актів не перебуває у залежності від бюджетних призначень.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву, посилаючись та цитуючи норми Порядку № 1078, стверджує про безпідставність заявлених вимог щодо індексації грошового забезпечення упродовж спірних періодів, оскільки, як зазначає відповідач, за даними Державної служби статистики України величина індексу споживчих цін у період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року не перевищувала передбаченого пунктом 1-1 Порядку № 1078 порогу індексації у 103 %. При цьому зауважує на тому, що з огляду на абзаци 3 - 5 пункту 5 Порядку № 1078 визначальним є підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів), тож оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді цього ж року, право на індексацію виникає, як зазначає відповідач, з грудня 2018 року.
Також відповідач зауважує на тому, що з отриманням щоразу грошового забезпечення позивач мав дізнатися про порушення свого права.
З таких підстав просить суд відмовити у позові.
Ухвалою суду від 31 березня 2025 року залишено без задоволення клопотання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області про зупинення провадження у цій справі.
Розглянувши доводи у позовній заяві та заперечення у відзиві на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з урахуванням такого.
Суд встановив, що ОСОБА_1 упродовж спірного періоду проходив військову службу на посаді начальника караулу 17 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області та на підставі наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області (по особовому складу) від 04 жовтня 2024 року № 558 позивача звільнено зі служби цивільного захисту та виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 04 жовтня 2024 року.
Відповідно до довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області від 18 лютого 2025 року № 4/148 з березня по листопад 2018 року індексацію грошового забезпечення розраховано з урахуванням березня 2018 року як базового місяця й при цьому суми індексації не нараховано, а з грудня по вересень 2018 року нараховано з урахуванням базового місяця - березня 2018 року з виплатою нарахованих сум упродовж червня - вересня 2018 року.
Згідно з приміткою у цій довідці, - індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року не виплачувалась по причині відсутності кошторисних призначень на зазначені цілі за відповідні роки.
На звернення позивача щодо нарахування та виплати спірної індексації відповідач у листі від 08 січня 2025 року за вих. № 51 03-167/57 17 повідомив про те, що фінансування за період з січня 2016 року по липень 2018 року означених видатків на провадилось, що підтверджується кошторисом на 2016 - 2018 роки, а тому грошове забезпечення не індексувалось, а, відповідно, виплатити індексацію за рахунок інших призначень, відповідачу, як розпоряднику бюджетних призначень, не видається можливим.
Визначаючись у цьому спорі, суд, насамперед, враховуючи довід відповідача щодо обізнаності позивача про порушення свого права із отриманням щомісячного грошового забезпечення, вважає доречним звернути увагу відповідача, в аспекті строку звернення до суду із позовом у цій справі, на те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 липня 2024 року у справі № 990/156/23 зробила правовий висновок про те, що положення статті 233 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні над частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України). Під час визначення строків звернення до адміністративного суду для вирішення спорів, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, в тому числі і за позовами осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, згідно з позицією Великої Палати необхідно застосовувати приписи статті 233 КЗпП України.
За подібних зі спірними відносин та схожих фактичних обставин, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 29 жовтня 2024 року у справі № 460/25695/23, переглядаючи у касаційному порядку справи за позовами осіб, які були звільнені з публічної служби до 19 липня 2022 року, але звернулися до суду за захистом своїх прав у спорах про оплату вже після 19 липня 2022 року (зокрема, справа № 160/759/23 та інші) розтлумачив цю правову ситуацію таким чином, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. А тому дійшов висновку, що нові зміни в законодавстві, які обмежують термін звернення до суду з трудовими спорами до трьох місяців, не поширюються на події, які мали місце до 19 липня 2022 року. Зокрема, для стягнення заробітної плати, яка належала працівнику до цієї дати, залишається можливість звернення без обмежень у часі, згідно з попередньою редакцією закону.
Ця правова позиція підтримана Верховним Судом у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23.
Оскільки у цій справі період заявлених позовних вимог щодо індексації грошового забезпечення з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року охоплено дією норми частини другої статті 233 КЗпП України у редакції до 19 липня 2022 року, відсутні підстави вважати пропущеним позивачем строк звернення до суду із позовом у цій справі.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам по суті спору суд зазначає таке.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Частинами першою - третьою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон № 1282-ХІІ; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За правилами статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 1078 цей акт визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пункт 1-1 Порядку № 1078 загалом дублює приписи статей 3, 4 Закону № 1282-ХІІ, деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.
Так, пунктом 1-1 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Пункт 5 Порядку № 1078 застосовується з 01 грудня 2015 року (у новій редакції) на підставі Постанова № 1013.
Абзац 1 пункту 5 Порядку № 1078 у вказаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Цей же абзац діяв з 15 березня 2018 року до 01 квітня 2021 року, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 року № 141 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" (надалі - Постанова № 141), і встановлював, що, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Абзац 2 пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 01 грудня 2015 року до нині у редакції Постанови № 1013 і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Пункт 10-2 Порядку № 1078 був викладений у новій редакції на підставі Постанови № 1013. У цій редакції пункт 10-2 Порядку № 1078 застосовувався з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року та передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
За змістом заявлених у позові вимог у цій справі спірним є визначення базового місяця, який належить застосувати при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року включно, а також питання індексації грошового забезпечення у період з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року.
А тому, визначаючись у цьому спорі суд бере до уваги, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункти 43-44 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 380/1513/20).
Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення. Згідно з усталеною позицією ЄСПЛ (зокрема, у справі "Сук проти України", пункт 24 Рішення від 10 червня 2011 року) відсутність бюджетного призначення коштів не може бути правовою підставою для невиконання зобов`язань, вимога щодо виплати яких ґрунтувалась на чіткому положенні національного законодавства.
Тому доводи відповідача щодо обмеженого фінансового ресурсу, як підставу для ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, суд відхиляє.
Вирішуючи спір у цій справі суд звертає увагу на таке.
Порядок № 1078 (у редакції, яка застосовувалася до 01 грудня 2015 року) містив поняття "базовий місяць". Базовим місяцем уважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.
З 01 грудня 2015 року норми Порядку № 1078 діють із змінами, внесеними Постановою № 1013.
Порівняльний аналіз положень пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 свідчить про те, що внаслідок змін, унесених Постановою № 1013, з 01 грудня 2015 року, діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Унаслідок цих змін Порядок № 1078, у редакції, що застосовується з 01 грудня 2015 року, не містить поняття "базовий місяць" і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.
Для проведення індексації з 01 грудня 2015 року замість терміну "базовий місяць" використовується поняття "місяць підвищення доходу", яке має інший зміст.
Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таке визначення цього поняття випливає із системного тлумачення пункту 5 Порядку № 1078, у редакції, яка була запроваджена з 01 грудня 2015 року.
Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Отож з 01 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.
У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття "місяць підвищення доходу" від терміну "базовий місяць", адже визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Водночас вилучення терміну "базовий місяць" та запровадження поняття "місяць підвищення доходу" не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у "базовому місяці", так і у "місяці підвищення доходу" індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.
Отже, з урахуванням наведених нормативно-правових положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача з 01 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на службу цивільного захисту чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.
З 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.
У постановах від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20 Верховний Суд виклав висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, який в силу положення частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при вирішенні цієї справи.
Так, розтлумачивши пункти 2, 5, 10-2 Порядку № 1078, Верховний Суд указав, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Одночасно з цим, Суд зазначив, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Зрештою на основі аналізу наведених норм Суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Правовідносини у наведених справах і у цій справі є подібними, а відтак указаний висновок є релевантним до цієї справи.
У цьому контексті суд звертає увагу на те, що Постановою № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців й ця постанова була чинною з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року.
Упродовж спірного періоду починаючи з 01 січня 2016 року посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 року на підставі Постанови № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, у тому числі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту. Тож відповідно до положень Порядку № 1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Тому, за наведеного правового регулювання та встановлених обставин у цій справі суд доходить висновку про протиправність оскаржуваної у цій справі бездіяльності відповідача щодо нарахування індексації за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року.
Що ж до індексації грошового забезпечення у період з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року суд звертає увагу на те, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, так званої "поточної індексації" та "індексації-різниці". Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
А тому, щодо поточної індексації, яка є предметом цього спору за змістом доводів позивача у позовній заяві, то суд звертає увагу на те, що право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).
Як вже йшлося, Постановою № 704 (у редакції від 24 лютого 2018 року) змінено систему виплати грошового забезпечення, зокрема й особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, та розміри тарифних ставок. Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14.
Таким чином, цією Постановою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.
Так, пунктом 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам (затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260, чинної на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено те, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.
З огляду на зазначене, суд вважає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадового окладу позивача, тобто з квітня 2018 року.
Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1 %, у квітні 2018 року - 100,8 %, у травні 2018 року - 100,0 %, у червні 2018 року - 100,0 %, у липні 2018 року - 99,3 %, у серпні 2018 року - 100,0 %, у вересні 2018 року - 101,9 %, у жовтні 2018 року - 101,7 %.
Отже величина індексу споживчих цін у період з квітня по жовтень 2018 року не перевищувала передбаченого пунктом 1-1 Порядку № 1078 порогу індексації у 103 %, а тому слід застосовувати пункт 1-1 Порядку № 1078, згідно з яким у такому разі індексація грошових доходів не проводиться.
За таких обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з березня по грудень 2018 року.
Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом за подібних зі спірними правовідносин у постановах 31 травня 2022 року у справі № 400/4491/20 та від 09 червня 2022 року у справі № 600/524/21-а.
Продовжуючи вирішення спору, з огляду на приписи абзацу 1 пункту 1-1 Порядку № 1078, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді цього ж року, відповідно, індексація здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, тобто, з грудня 2018 року.
А тому суд погоджується, що позивач набув право на виплату індексації з грудня 2018 року. 
Оскільки довідкою відповідача від 18 лютого 2025 року № 4/148 підтверджено, що у період з грудня 2018 року по вересень 2019 року позивачу нараховано та упродовж червня - вересня 2019 року було виплачено індексацію грошового забезпечення з урахуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу, позовні вимоги у цій частині спору заявлені позивачем безпідставно, у задоволенні яких слід відмовити.
За нормами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності його дій у межах спірних правовідносин, а також докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за встановлених обставин справи та викладеного у цьому рішенні праворегулювання з урахуванням правозастосовчої практики Верховного Суду, позов належить задовольнити частково.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (надалі - Закон № 3674-VI).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Оскільки за висновками Конституційного Суду України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 індексація грошового забезпечення є компенсаторною складовою заробітної плати (грошового забезпечення), позивач звільнений від сплати судового збору у цій справі в силу положень пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VІ.
Разом з тим, до позовної заяви додано квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки від 27 січня 2025 року № 27-1303138/1 про сплату судового збору у сумі 1211,20 грн, який згідно з випискою про зарахування судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України 27 січня 2025 року.
Отже, за правилами пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI позивачу належить звернутись до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору.
Керуючись статтями 139, 241-243, 246, 250 КАС України, суд -
вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області (вул. Героїв Пожежних, буд. 67Б, м. Житомир, Житомирська обл., 1000, код ЄДРПОУ 38624322) задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року.
Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
У решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

16.02.26