Справа 522/1607/26 
Провадження 3-зв/522/5/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 квітня 2026 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Кривохижа Ю.А., розглянувши заяву захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Яківця Микити Васильовича про відвід судді Іванова В.В. від розгляду справи № 522/1607/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Яківець Микита Васильович звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Іванова В.В. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.
В обґрунтування заяви зазначено, що судове повідомлення про дату та час розгляду справи було направлено захиснику у позаробочий час, а саме 03.03.2026 о 19:45, та, на думку заявника, з порушенням строків, визначених ст. 277-2 КУпАП, що, на його переконання, викликає сумнів у неупередженості та безсторонності судді. 
За таких обставин, адвокат Яківець Микита Васильович вважає, що наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді Приморського районного суду м. Одеси Іванова В.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з?явились. 
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Яківець Микита Васильович подав заяву про розгляд справи за його відсутністю та ОСОБА_1 , заяву підтримав у повному обсязі. 
Враховуючи неявку особи яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Яківця М.В., судді Іванова В.В., а також їх необов`язкову участь у розгляді заяви про самовідвід, суд вважає за можливе розглянути заяву без їх участі.
Дослідивши доводи заяви, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно норми КУпАП, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Суд, з метою додержання принципу законності судового провадження, приходить висновку про необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та вважає за необхідне керуватись при розгляді даної справи положеннями Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
За змістом статті 80 КПК особами, які беруть участь у справі за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, заява про відвід може бути заявлена під час судового провадження до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Отже, з метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.
Статтями 81-82 КПК визначено порядок вирішення питання про відвід та наслідки такого відводу.
Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.
Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.
Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).
Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).
Водночас суд зазначає, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, підставою для відводу судді є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Однак доводи заяви фактично зводяться до незгоди захисника із процесуальними діями суду щодо призначення справи до розгляду та порядку повідомлення учасників судового провадження.
Суд зазначає, що сама по собі незгода сторони з процесуальними діями суду, у тому числі щодо призначення судового засідання, направлення судової повістки та вирішення питання про відкладення розгляду справи, не є підставою для відводу судді, оскільки не свідчить про його особисту заінтересованість у результаті розгляду справи, упередженість або інші обставини, передбачені законом.
Заявником не наведено жодних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність обставин, що виключають участь судді у розгляді справи, або які могли б викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.
Посилання заявника на можливе порушення вимог ст. 277-2 КУпАП стосується оцінки процесуальних дій суду та не є самостійною підставою для відводу.
За таких обставин, суд вважає, що заява захисника побудована на припущеннях, оскільки не доведено жодної належної підстави, яка б могла вказувати на певну зацікавленість чи упередженість судді Іванова В.В. під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність достатніх правових підстав для відводу судді.
Інших обставин, передбачених статтею 75 КПК України, що є підставами для відводу судді, захисником Яківцем М.В. не зазначено і судом не встановлено.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Іванова В.В. у справі № 522/1607/26, провадження № 3/522/1389/26 є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд –

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Яківця Микити Васильовича про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Іванова В.В. від розгляду справи № 522/1607/26, провадження № 3/522/1389/26 - відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Кривохижа Ю. А.