Справа № 646/1207/26
пр.№ 2/464/1811/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2026  Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.
секретаря судових засідань Лазар Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.11.2019 у розмірі 99829,25 грн та понесених судових витрат.
Обґрунтовує позов тим, що monobank – це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. З травня 2020 року відеоверифікація проводиться працівником банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Відповідач 28.11.2019 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, правилами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Таким чином відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 50000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання не виконала, кошти не повернула, станом на 29.12.2025 утворилася заборгованість в розмірі 99829,25 грн. Просить позов задовольнити та стягнути вказану суму, судовий збір, який сплачений при поданні позову до суду.
Ухвалою Основ`янського районного суду м.Харкова від 11.02.2026 вказану справу направлено до Сихівського районного суду м.Львова за підсудністю.
Справа надійшла до суду 17.03.2026, протоколом автоматизованого розподілу визначено суддю Горбань О.Ю.
Ухвалою від 18.03.2026 прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням відповідача та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
31.03.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому частково визнала позовні вимоги. Просить зменшити розмір заборгованості, оскільки такий є завищений та включає в себе штрафи, пеню та надмірні проценти, залишивши до стягнення лише тіло кредиту. Також просить розстрочити виконання рішення суду, оскільки вона є ВПО, не працює, перебуває за кордоном у статусі біженки, має на утриманні неповнолітнього сина, тому не має можливості сплатити суму боргу одразу. Крім цього, просить застосувати строки позовної давності, оскільки минуло три роки. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить позов задовольнити в повному обсязі у його відсутності.
Відповідач у судове засідання не прибула, у відзиві просить розглядати справу у її відсутності.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Суд встановив, що 28.11.2019 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 50000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.
Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З наданої суду представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 29.12.2025 заборгованість  ОСОБА_1 складається із заборгованості по кредиту в розмірі 99829,25 грн. Суд бере до уваги те, що відповідачка суду не надала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості.
Отже, вказаний розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, а тому суд приймає його до уваги.
Підсумовуючи викладене, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 29.12.2025, заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.11.2019 становить 99829,25 грн.
Враховуючи те, що відповідач порушила умови договору про надання банківських послуг, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.11.2019 становить 99829,25 грн.
Доводи відповідача про нарахування позивачем штрафів, пені та відсотків за користування кредитними коштами суд не приймає до уваги, оскільки відповідач, підписуючи електронний договір про надання банківських послуг, ознайомлена з таким, погодилась на його умови, а отже розуміла наслідки його невиконання. Розмір процентів за користування кредитними коштами був визначений сторонами договору за їх взаємною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України, при цьому волевиявлення сторін на укладення та підписання договору було усвідомленим і добровільним. Відповідач, укладаючи кредитний договір, мала можливість самостійно обрати фінансову установу для отримання кредиту, оцінити запропоновані умови кредитування та зважити на можливість їх виконання з огляду на своє фінансове становище. Крім того, згідно з умовами договору, вона мала право відмовитися від договору протягом 14 днів з дня його укладення без пояснення причин, у тому числі після отримання грошових коштів, однак таким правом не скористалася. Тому, зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 99829,25 грн підлягають задоволенню.
Крім того, із вимогою відповідача про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності суд не погоджується, зважаючи на таке.
Згідно з ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Положеннями ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.  Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).
Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено відповідну заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.
30 березня 2020 року прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, п. 12 якого визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки, продовжуються на строк дії такого карантину.
Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року.
Крім того, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п.19, згідно якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом, не пропустив строків позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3328 грн.
На підставі ст.525, 526, 527, 530, 610, 634, 639, 1048, 1054 ЦК України, керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в: 
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 28.11.2019, станом на 29.12.2025, в розмірі 99829 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) грн 25 коп.; судові витрати в розмірі 3328 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Універсал банк», місцезнаходження: м.Київ, вул.Оленівська, 23, ЄДРПОУ 21133352.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Рішення складено 21 квітня 2026 року.

Суддя Олена ГОРБАНЬ