Справа № 344/17114/25 
Провадження № 1-кп/344/627/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 лютого 2026 року місто Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого – судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретарів с/з: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора: ОСОБА_4 ,
потерпілого: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 
обвинуваченого: ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у місті Харків, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , внутрішньо-переміщена особа, неодружений, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,- 
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_7 , умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин. 
Так, 26.08.2025 о 08 год. екіпаж «ЯСЕНЬ-Т41» у складі заступника командира взводу № 2 роти ТОР Батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , інспектора взводу № 1 роти ТОР Батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та поліцейського взводу № 2 роти ТОР Батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області сержанта поліції ОСОБА_9 , які були одягнуті в однострій поліцейського, після проведення інструктажу керівництвом Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області та отримання табельної вогнепальної зброї, спеціальних засобів та засобів індивідуального захисту, заступили до виконання службових обов`язків. Таким чином, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , старший лейтенант поліції ОСОБА_8 та сержант поліції ОСОБА_9 знаходились при виконанні службових обов`язків, та у відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівниками правоохоронного органу.
Так, 26 серпня 2025 року о 17 год. 45 хв. під час виконання службових обов`язків на службовому автомобілі марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на синьому фоні, на службовий планшет надійшло завдання про «Адміністративне правопорушення» поруч із магазином «Сім/23», що знаходиться в м. Івано-Франківську, площа Привокзальна, 9. 
З метою виконання вимог ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» щодо здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, працівники поліції ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , використовуючи службовий автомобіль марки «Renault Duster» прибули за вищевказаною адресою. 
Прибувши за вищевказаною адресою працівниками поліції було виявлено ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння. 
В силу положень ч. 2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», ОСОБА_7 було подано законну вимогу представитися та пред`явити документи, що посвідчують особу, нащо останній відмовився. 
Через деякий час ОСОБА_7 назвав працівникам поліції свої анкетні дані, та перевіривши останнього по Інформаційному порталу Національної поліції працівниками поліції було встановлено, що останній перебуває у розшуку за ст. ст. 210, 210-1 КУпАП. 
Надалі, ОСОБА_7 було запропоновано пройти до службового автомобіля оскільки, останній перебуває в розшуку за вчинення адміністративного правопорушення, нащо ОСОБА_7 відмовився та наніс один цілеспрямований удар правою долонею в ділянку грудної клітки ОСОБА_5 .
З метою припинення неправомірних дій ОСОБА_7 , маючи достатні підстави вважати, що останній своїми протиправними діями може завдати шкоду собі і оточуючим, в силу положень ст. ст. 29, 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», працівниками правоохоронного органу ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було застосовано відносно ОСОБА_7 поліцейські заходи примусу – фізичну силу та спеціальний засіб – кайданки.
Надалі, працівники поліції розпочали супроводжувати ОСОБА_7 до службового автомобіля, однак ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті уникнути затримання працівниками поліції, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу та перебуває при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, незаконно, з мотивів явної неповаги до працівника правоохоронного органу, маючи на меті спричинити йому тілесні ушкодження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, умисно вкусив ОСОБА_5 за ліву руку в ділянці внутрішньої поверхні плеча.
У результаті неправомірних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого плеча, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень та кусаної рани в ділянці лівого плеча, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. 
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та надав суду показання, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вкусив працівника правоохоронного органу - ОСОБА_5 за ліву руку в ділянці внутрішньої поверхні плеча, який був при виконанні своїх службових обов`язків.
Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.
Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_7 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівником службових обов`язків.
Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого; є особою молодого віку; неодружений, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.
Обставинами, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, яка відповідно до ч.1 ст.67 КК України ,обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається середній ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та середній рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства. 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Отже, враховуючи думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання з у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки із застосуванням ст.75 КК України , думку обвинуваченого та його захисника, які просили призначити обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді штрафу, думку потерпілого, який просив суд обвинуваченого суворо не карати, дані про особу винного, який є особою молодого віку, критично ставиться до вчиненого, раніше не судимий, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, а тому, суд виходячи з принципу індивідуалізації покарання вважає, що ОСОБА_7 на підставі ч.1 ст.69 КК України слід призначити більш м`який вид основного покарання, не зазначений у санкції ч.2 ст.345 КК України, зокрема штраф у розмірі 3 100 ( три тисячі сто ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 52 700 ( п`ятдесят дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок.
При визначенні розміру штрафу судом враховано вимоги абз.2 ч.5 ст.53 КК України, відповідно до яких, у разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у таких межах: від одного до п`яти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення нетяжкого злочину. 
Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Строк застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 закінчився 05.12.2025 року, підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні. 
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394 Кримінального процесуального кодексу України, суд, - 
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 3 100 ( три тисячі сто ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 52 700 ( п`ятдесят дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок.
Речові докази по справі після набрання вироком законної сили: 
DVD-R диск (постанова слідчого від 29.08.2025 року) – зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1