Справа № 420/32221/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючої судді Бойко О.Я.
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАРА-ДЕРО» про накладення арешту на кошти та інші цінності, вирішив адміністративний позов задовольнити.
І. Суть спору
Позивач, Головне управління ДПС у Вінницькій області, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАРА-ДЕРО», в якому просив:
- ухвалити рішення, яким накласти арешт на кошти та інші цінності ТОВ «ВАРА-ДЕРО» (ЄДРПОУ 42019202), що відкриті в установах банків на суму боргу.
ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція Позивача
Відповідач є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України. Відповідно до інтегрованої картки платника податків за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 1 000 000,00 грн.
У зв`язку із непогашенням податкового боргу відповідачем позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
(б) Позиція Відповідача
Відповідач не скористався своїм правом для подання відзиву на позовну заяву, належним чином та своєчасно повідомлений про розгляд вказаної справи.
ІІІ. Процедура та рух справи
02.10.2025 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження
Відповідач є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України.
Відповідно до інтегрованої картки платника податків за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 1 000 000,00 грн., а саме:
Адміністративні штрафи та інші санкції, що складає 1 000 000,00 грн., з яких: 0,00 грн. – основний платіж, 1 000 000,00 грн. – штрафні санкції, 0,00 грн. – пеня.
Вказана заборгованість утворилась в результаті несплати донарахованих позивачем сум грошових зобов`язань та підтверджуються карткою особового рахунку, Рішеннями про застосування фінансових санкцій № 160/40 від 24.09.2019, № 161/40 від 24.09.2019, № 162/40 від 24.09.2019, № 164/40 від 24.09.2019.
У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості податковий орган виніс податкову вимогу № 294732-50 від 06.11.2019, яка направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача: 65005, м. Одеса, вул. Балківська, буд.84. Конверт із вказаним вкладенням повернувся на адресу позивача, про що складена довідка від 13.11.2019: інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.
V. Джерела права та висновки суду 
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Обов`язок сплати податків платником передбачений підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до якого, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту14.1 статті 14 ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами, визначеними статтею 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На виконання вказаної норми законодавства, податковим органом надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ю" від 06.11.2019 № 294732-50 на загальну суму 500000,00 грн.
Податкова вимога від 06.11.2019 надсилалась позивачем відповідачу на податкову адресу, проте конверт із вказаним вкладенням був повернутий на адресу позивача.
Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
В ході судового розгляду встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг у загальному розмірі 1 000 000,00 грн. Проте відповідачем не сплачено в добровільному порядку суму такого боргу.
Відтак, доводи позивача в частині несплати відповідачем податкового боргу в розмірі 1 000 000,00 грн. знайшли підтвердження в ході судового розгляду.
Водночас, право податкового органу на звернення до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, передбачено п. п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI.
Норма п. п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, окрім того, що надає повноваження органу ДПС на звернення до суду, визначає й підстави для накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.
Підставами для накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків є наявність у цього платника податків податкового боргу та відсутність майна та/або наявність майна, балансова вартість якого менша суми податкового боргу.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року (справа № 804/4273/13-а).
В силу вимог абз. 2 п. п. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI застосування адміністративного арешту коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.
Отже, за змістом вищевказаних норм чинного законодавства підставою для звернення податкового органу до суду із вимогою про накладення арешту на кошти платника податків є відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, в тому числі недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу, або ж майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.
Відповідно до матеріалів справи, перед зверненням до суду з відповідним позовом позивач вжив необхідні заходи з метою встановлення наявності у відповідача майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг.
Так, відповідно до листа від 17.09.2025 № 8585/02-32-13 позивачем повідомлено, що у відповідача відповідно до Реєстру рухомого майна відсутні транспорті засоби. 
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру іпотек, реєстру заборони відчужень нерухомого майна від 30.07.2025 № 437469385 підтверджується відсутність у відповідача права власності на будь-яке нерухоме майно.
Також, відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 08.08.2025 за № 7349/5/02-32-13-02-14 повідомлено, що за відповідачем транспортні засоби не зареєстровані.
Таким чином, на думку суду, позивач належними і допустимими доказами підтвердив факт відсутності у відповідача майна, за рахунок якого може бути погашений спірний податковий борг. При цьому, суд зауважує, що відповідні підтверджуючі документи були зібрані податковим органом саме у зв`язку з виникненням такого боргу. Відтак, на переконання суду позовні вимоги про накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банках в межах суми податкового боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
VI. Розподіл судових витрат
Згідно з ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки суд не залучав свідків та призначав проведення експертизи з відповідача судові витрати не стягуються.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:
1.Адміністративний позов задовольнити.
2.Накласти арешт на кошти та інші цінності ТОВ «ВАРА-ДЕРО» (ЄДРПОУ 42019202), що відкриті в установах банків в межах суми податкового боргу.
Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області, адреса: 21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код ЄДРПОУ: 43142454.
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАРА-ДЕРО», адреса: 65005, м. Одеса, вул. Балківська, буд.84, код ЄДРПОУ 42019202.

Суддя Оксана БОЙКО