П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/38079/25	

Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.
Дата і місце ухвалення: 12.12.2025 р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 420/38079/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 13.08.2021 року до 19.07.2022 року включно відповідно до норм абзаців четвертого та шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4063,16 гривень щомісяця у загальній сумі 45612,25 гривень за період з 13.08.2021 року до 19.07.2022 року включно відповідно до норм абзаців четвертого та шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2021 та 2022 роки;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2021 та 2022 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку цієї виплати індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року провадження у справі №420/38079/25 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №420/30759/25.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на порушення норм процесуального права, що призвело до безпідставного зупинення провадження у справі.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки обставини, які є предметом дослідження у справі №420/30759/25, не створюють об`єктивної неможливості розгляду даної справи, а зібрані у ній докази дозволяють встановити та оцінити всі обставини, необхідні для вирішення спору по суті.
На думку апелянта, суд першої інстанції неправильно застосував положення пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відсутні підстави вважати, що вирішення цієї справи залежить від результату розгляду іншої адміністративної справи. 
У зв`язку з цим апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з правильним застосуванням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для її скасування.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №420/30759/25 за позовом того ж позивача до тих самих відповідачів щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 13.08.2021 року по 31.12.2022 року із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відповідних тарифних коефіцієнтів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.
Суд першої інстанції зазначив, що у разі задоволення позовних вимог у справі №420/30759/25 та проведення перерахунку грошового забезпечення позивача може відбутися зміна розміру посадового окладу та інших складових грошового забезпечення, що, у свою чергу, може вплинути на визначення підстав та розміру індексації грошового забезпечення, яка є предметом спору у цій справі, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у зазначеній адміністративній справі.
Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, – до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. 
При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2024 року у справі №200/564/23 дійшов висновку, що розмір індексації-різниці визначається у місяці підвищення грошового забезпечення, а саме у березні 2018 року, та надалі залишається незмінним, оскільки за змістом абзацу шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, індексація-різниця підлягає виплаті до наступного підвищення тарифних ставок (посадових окладів) за рішенням Кабінету Міністрів України або до дня звільнення особи зі служби.
Водночас спірним у цій справі є питання щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 13.08.2021 року по 19.07.2022 року. Колегія суддів зазначає, що можливий перерахунок грошового забезпечення у справі №420/30759/25 сам по собі не впливає на визначення права позивача на отримання індексації-різниці та її розмір, оскільки такий розмір визначається у місяці підвищення грошового забезпечення – березні 2018 року – та відповідно до положень абзацу шостого пункту 5 Порядку №1078 залишається незмінним до наступного підвищення посадових окладів або до дня звільнення особи зі служби.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обставини, які є предметом розгляду у цій справі, можуть бути встановлені судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів, а тому розгляд справи №420/30759/25 сам по собі не створює об`єктивної неможливості розгляду даної справи. Відтак підстави, передбачені пунктом 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України для зупинення провадження у справі, у даному випадку відсутні.
Відтак, з урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зупинення провадження у справі та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим така ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 241, 243, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі №420/38079/25 – скасувати.
Справу №420/38079/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук