ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2026 року 
м. Харків
справа № 638/15866/20
провадження № 22-ц/818/1529/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів Люшні А.І., Пилипчук Н.П.
позивач - - ОСОБА_1 
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2025 року ухвалене у складі судді Шишкіна О. В.,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у розмірі 19 774,68 грн.
Позов обґрунтований тим, що батько позивача, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому позивачу 26.09.2020 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію померлого батька у розмірі 88 218,79 грн. Звернувшись до Головного управління пенсійного фонду України (далі – ГУ ПФУ) в Харківській області із заявою про виплату недотриманої пенсії померлого батька, 29 жовтня 2020 року він отримав поштовий переказ від ГУ ПФУ в Харківській області на суму 67 444,11 грн. Таким чином відповідачем було неповному обсязі переказано кошти, як це було вказано у свідоцтві про право на спадщину за законом на недотриману пенсію та невиплаченими залишилася сума у розмірі 19 774,68 грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача. 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в розмірі 19774,68 грн.
Стягнуто за рахунок бюджет асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, а всього судові витрати у розмірі 5840,80 грн.
Рішення мотивовано тим, що позивач надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог. ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Оскільки під час розгляду цієї справи позивачу надавалася правнича допомога ТОВ «Київський центр юридичної допомоги», що підтверджується належними доказами суд з урахуванням категорії справи, ціни позову, значення справи для сторін, рівня складності спірних правовідносин, обсягу наданих позивач послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, процесуальної поведінки сторін, принципів співмірності, розумності та пропорційності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошових коштів у розмірі 5000,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу в якій просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволені заявлених вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що надають значення для справи. Суд не правильно застосував норми матеріального та процесуального права.
Апелянт в своїй апеляційній скарзі наголошує, що ОСОБА_2 , отримував пенсію за віком відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплату пенсій було припинено 07.05.2019 року у зв`язку зі смертю пенсіонера. Після спливу шести місяців з дня смерті отримати недотриману пенсію померлих пенсіонерів можливо за умови звернення до територіального (фонду), в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, та надати відповідні документи, заяву про недоотриману пенсію, свідоцтво про смерть пенсіонера ,документи, що підтверджують родинні стосунки з пенсіонером на день його смерті. Проте зазначені вимоги позивачем не дотримані. Визначну судом суму витрат на професійну правничу допомогу апелянт вважає не обґрунтованою, значно завищеною, та неспівмірною зі складністю справи.
22 січня 2026 року надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що спрямована виключно на затягування виконання законного і справедливого рішення суду. Апеляційна скарга не спростовує висновків суду, та повторює аргументи надані відповідачем до суду першої інстанції, які вже були досліджені та відхилені судом.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть виданого Печерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві серійний номер НОМЕР_1 , актовим записом №297 від 13 вересня 2019 року, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20).
До матеріалів справи додано витяг про реєстрацію в спадковій справі, сформовану нотаріусом першої Київської державної нотаріальної контори Недоступ Л.Л., сформований 26.09.2019 року(а.с.22).
Пенсійний Фонд на адресу завідуючого Першої нотаріальної контори направив листа від 28.11.2019 року № 7136/04.21-2а наступного змісту: «Відділ з питань виплати пенсій №19 управління з питань виплати пенсій (фонду) повідомляє наступне, сума недоотриманої пенсії ( за дні життя) ВПО ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , складає 88218,79 грн. Сума недоотриманої пенсії (за дні життя) буде нараховуватись за три роки до дня звернення спадкоємця до управління з питань виплати» (а.с.22).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, завірену державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Недоступ Л.Л., спадщина на яку видано свідоцтво складається з недоотриманої пенсії ( за дні життя) в сумі 88218,79 грн, що знаходяться в головному управління пенсійного фонду України в Харківській області, яка належала померлому, та підтверджується довідкою виданою Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області 28 листопада 2019 року за № 7136/4.21-20 (а.с23).
В матеріалах справи разом з поданою позовною заяву знаходить талон на разову доручення в якому зазначено виплату призначену пенсію за віком в період з 01.09.2017 по 31.05.2019 року одержувач ОСОБА_1 в сумі 68444,11 грн (а.с.24).
13.10.2020 року між ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , було укладено договір на надання правничої допомоги.
Вартість юридичних послуг оцінена відповідно пункту 3.1. становить 19 300 грн, що підтверджується чеками доданими до додатку. (а.с.31-32).
гідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). 
Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. 
Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно не здійснюють успадковані виплати.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріали справи містять докази, що відповідачем частково виплачено позивачеві недоотриману пенсію у розмірі 68449.11 грн до подачі позовної заяви, проте спадщина на яку видано свідоцтво складається з недоотриманої пенсії ( за дні життя) в сумі 88218,79 грн, що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2020 року. 
Зазначене свідоцтво про право на спадщину не оспорено, не визнано недійсним та не скасовано.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що стягненню на користь позивача підлягає різниця між грошовими коштами, зазначеними у свідоцтві про право на спадщину та фактично виплаченими ГПФУ в Харківської області на користь позивача грошовими коштами до звернення до суду у розмірі 19774,68 грн.
Частиною 1 статті 141ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.
Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.
Згідно з ч. 1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу; 
Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).
Судом надана належна оцінка наданим позивачем доказам понесення витрат на правничу допомогу та зроблено обґрунтований висновок про наявність підстав для зменшення заявленого позивачем розміру витрат відповідно до принципу розумності та пропорційності їх розміру по відношенню до складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін. 
Підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
Постановив:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Судді          О.Ю.Тичкова

А.І. Люшня

Н.П.Пилипчук