Справа № 367/622/26
Провадження №3/367/356/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України

12 березня 2026 року         місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О., при секретарі Педенко О.С.,
за участю особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , якій роз`яснено положення статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, та її захисника Волошина О.О., вивчивши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 (м. Буча) Бучанського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, фактичне місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, –
установив:
до Ірпінського міського суду Київської області надійшла справа про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , яку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Білогруд О.О.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 29.12.2025 серії ЕПР1 № 554239, 29.12.2025 о 18:35 год водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Mazda 2, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилася, що зафіксовано на відео, чим порушила вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами) а саме: «пункт 2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Від керування транспортним засобом відсторонена, автомобіль евакуйовано. Відповідальність за указане правопорушення передбачено частиною першою статті 130 КУпАП. 
У судовому засіданні 12.03.2026 особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 пояснила суду, що в день складення протоколу їхала з роботи та внаслідок погіршення стану здоров`я зупинилася на проїжджій частині дороги. Не задовго до того у неї відбулося оперативне втручання щодо видалення пухлини, тому періодично почала відчувати оніміння в правій руці, також рука інколи погано функціонувала та у ній часто пробиває "струмом", саме біль в руці слугував причиною зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 зазначила, що, відчувши біль у руці, зупинилась та увімкнула аварійку. Після чого приблизно через 10 хвилин під`їхали працівники поліції, сіли до неї в машину та почали питати про самопочуття, потім попросили перепаркуватись. Оскільки їй стало зле, то автомобіль перепарковувала невідома їй жінка, на той момент ОСОБА_1 вважала, що це працівниця поліції. Зазначила, що перемістилася з місця водія на місце пасажира у момент, коли у полі зору поліцейського не було її автомобіля. Подальше керування автомобілем та переміщення його до парковки здійснювала не вона. Також ОСОБА_1 пояснила суду, що вранці 29.12.2025 почувала себе добре, на роботі близько 9:00 год випила 20 г шампанського, більше алкогольні напої не вживала, але перед поїздкою додому забула випити ліки. Зазначила, що на сьогодні почуває себе краще, протягом двох місяців перебувала у лікарні, виписалась на початку лютого 2026 року. Також пояснила суду, що відмовилась пройти огляд, тому що перебувала у шоковому стані, боліла рука, не хотіла їхати до лікарні. На запитання суду повідомила, що не знає хто саме та жінка яка сіла за кермо, чи мала вона право на керування транспортними засобами не уточнювала, куди поділася та жінка, а також чому сіла за кермо того дня, якщо почувала себе погано, ОСОБА_1 відповісти не змогла. При цьому, розуміє, що автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки та вона, як водій транспортного засобу повинна не ухильно дотримуватися правил дорожнього руху. Однак в той момент перебувала у шоковому стані.
У судовому засіданні 12.03.2026 захисник особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 зазначив, що протокол складено з порушенням процесуальних норм, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 поліція не зупиняла, вона сама зупинилась щойно відчула біль у руці та зрозуміла, що може загрожувати безпеці оточуючих. Крім того, захисник звернув увагу суду на те, що на відеозаписі не видно хто був за кермом в момент руху, працівники поліції запропонували продовжити рух автомобіля, дозволили особі, яка на їхню думку перебувала у стані алкогольного сп`яніння, керувати автомобілем. Відеозапис поліцейськими проводився не безперервно, на певному відрізку один з патрульних стояв обабіч від ОСОБА_1 та її автомобіля. Куди саме поділася жінка, яка сіла за кермо автомобіля він не знає. Також звертав увагу, що у разі якщо у працівників поліції на місці де ОСОБА_1 самостійно зупинилася виникли сумніви щодо стану її алкогольного сп`яніння, то вони своїми діями указавши їй про необхідність перепаркуватися порушили вимоги КУпАП та відомчих інструкцій щодо відсторонення особи від керування у разі виявлення ознак сп`яніння. Фактично працівники поліції спровокували ОСОБА_1 на керування транспортним засобом. З відеозаписів з боді-камери поліцейського не убачається, що саме ОСОБА_1 була за кермом автомобіля у момент руху, а іншого керування нею транспортним засобом поліцейськими не зафіксовано. Також захисник надав суду документи, що підтверджують оперативне втручання ОСОБА_1 у грудні 2025 року, які були долучені судом до матеріалів справи. Наявні обставини свідчать про наявність сумнівів у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а всі сумніви відповідно до статтей 8 та 62 Конституції України трактуються на користь особи. З огляду на зазначене просив закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, не доведена вина ОСОБА_1 . 
Вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Положеннями абзацу 5 частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Тобто диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає декілька альтернативних діянь, які є окремими складами цього адміністративного правопорушення, серед яких відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з частинами другою, третьою та п`ятою статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Згідно із пунктом 7 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Факт вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у сукупності підтверджується дослідженими доказами, саме:
- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 29.12.2025 серії ЕПР1 № 554239;
- наявністю письмового направлення водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу;
- відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції та відеореєстратора, розміщеного в поліцейському автомобілі, які містяться на DVD диску. 
Вказані докази суд бере до уваги, так як вони не викликають сумнівів чи протиріч та підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи згідно зі статтею 280 КУпАП.
Щодо твердження сторони захисту про те, що на відеозаписі з боді-камер поліцейських не зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, то указане спростовується як поясненнями самої ОСОБА_1 так і матеріалами справи. Відеозапис поліцейських розпочинається з того, вони підходять до автомобіля, у салоні крім ОСОБА_1 ніхто не перебував, а вона сиділа за кермом з пристібнутим ременем безпеки. Про факт керування того вечора, зокрема те, що перед зупинкою вона самостійно їхала за кермом свого транспортного засобу ОСОБА_1 також підтвердила у судовому засіданні. На переконання суду, цілком суперечливими є твердження сторони захисту про те, що на зафіксованому на відео русі транспортного засобу за кермом була не ОСОБА_1 . Так, автомобіль ОСОБА_1 зникає з боді-камери поліцейського на 16 секунд, перед цим невідома жінка, яка зі слів сторони захисту була кермом, сіла саме на пасажирське сидіння та закрила двері. Тому малоймовірним є той факт, що у момент руху автомобіля зафіксованому на боді-камеру за кермом була не ОСОБА_1 . При цьому, навіть якщо допустити, що ОСОБА_1 не перебувала за кермом на відрізку руху автомобіля зафіксованому на боді-камеру поліцейського та вони встигли з невідомою жінкою помінятися місцями, то вона особисто підтвердила у судовому засіданні, що в той день і до зупинки самостійно керувала транспортним засобом.
Щодо твердження сторони захисту про те, що поліцейські спровокували рух з місця виявлення до місця парковки магазину, то судом зауважується, що автомобіль ОСОБА_1 стояв на проїжджій частині дороги, саме таке розташування автомобіля спричиняло перешкоди у русі інших транспортних засобів. Працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , запитали про самопочуття і лише після цього повідомили їй про необхідність звільнити смугу руху. Пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння від поліцейського надійшла вже на паркувальному майданчику біля магазину після того як автомобіль перемістився. Також під час пропозиції пройти огляд ОСОБА_1 перебувала за кермом автомобіля на водійському сидінні.
На думку суду, указані свідчення надані стороною захисту з метою ухилення від відповідальності, а тому не приймають судом як такі, що свідчать про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені судом, та доводили невинуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, суду не надано.
Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху доведена поза розумним сумнівом, її дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.
Враховуючи викладене, а також характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ступінь її вини, суддя вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення та завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення достатнім буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає вимогам статей 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. 
Пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 01.01.2026 прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3 328 гривень. Таким чином, розмір судового збору станом на час розгляду справи становить 665 гривень 60 копійок.
Підстав, які надають право на пільги щодо сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір», судом не встановлено, тому судовий збір підлягає стягненню з  ОСОБА_1 на користь держави.
Керуючись статтями 23, 27, 33-35, 40-1, статтями 130, 221, 283 та 284 КУпАП, суддя 
постановив:
ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.
Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, які необхідно сплатити в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі апеляційного оскарження - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом (статті 307 та 308 КУпАП).
Строк пред`явлення постанови до примусового виконання – три місяці з дня її винесення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати накладеного на неї штрафу у передбачений законом строк, до неї може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня прийняття відповідної постанови.

Суддя         О.О. Білогруд