Справа № 605/76/26
РІШЕННЯ
Іменем України

01 квітня 2026 року	м.Підгайці	

Підгаєцький районний суд Тернопільської області 
в складі: головуючої – судді Лелик О.М.
за участю секретаря судового засідання Костенюк М.Я.,
справа №605/76/26
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
установив: 
05 березня 2026 року представник позивача адвокат Андрусенко І.Я., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВО №1133026 звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області та просить суд скасувати постанову по справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23 лютого 2026 року серії ЕНА № 6712578 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 23.02.2026 його працівника поліції притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАп за те, що керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, тобто будучи позбавленим права керування Підгаєцьким районним судом 30.09.2025 року. Позивач заперечує факт, що він кермував транспортним засобом і таких доказів працівниками поліції при складанні постанови йому пред`явлено не було. З вищевказаною постановою не погоджується, вважає, що вона винесена всупереч закону, обставини викладені в оскаржуваній постанові не відповідають реальній обстановці, а у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.
У відзиві на позовну заяву відповідач ГУНП в Тернопільській області просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність. Відповідач зазначає, що 23 лютого 2026 року о 13:59 год. в с. Голгоча позивач керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, тобто будучи позбавленим права керування Підгаєцьким районним судом 30.09.2025, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП. Інспектором СПД №2 ( м. Підгайці ) ВП №1 ( м. Бережани ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим сержантом поліції Фецаком М.М. було виявлено дане порушення правил дорожнього руху та винесено на позивача постанову серії ЕНА № 6712578 від 23.02.2026 за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладено на позивача штраф в розмірі 20 400 грн. До відзиву долучено відеозаписи правопорушення з відео-реєстратора поліцейського автомобіля та боді - камери поліцейського. 
Ухвалою від 09 березня 2026 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі. Розгляд справи вирішила проводити за правилами статті 286 КАС України
В судове засідання позивач та представник позивача не прибули, однак адвокат Андрусенко І.Я. подав заяву у якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у його відсутності та у відсутності позивача на підставі поданих документів.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. У відзиві на позовну заяву просить розглядати справу у відсутності представника відповідача.
Згідно з частиною 1 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Пунктом 1 частини 3 статті 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Статтею 19 Конституції України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що 23 лютого 2026 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6712578 від 23.02.2026 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 20 400,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, тобто будучи позбавленим права керування Підгаєцьким районним судом Тернопільської області 30.09.2025.
Копію постанови ОСОБА_1 отримав поштовим рекомендованим листом 28.02.2026.
Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Представником відповідача виконано обов`язок передбаченого частиною 2 статті 77 КАС України та подано щодо правомірності винесення постанови, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушень, передбаченого частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення позивача, а саме відеозапис з реєстратора автомобіля поліцейського та відеозапис бодікамери.
З вказаною постановою позивач не згідний, тому звернувся до суду.
До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства та Правил дорожнього руху.
Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За умовами частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з частиною 4 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як убачається зі змісту п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.
Згідно з частиною 1 статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
На підтвердження доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, відповідач ГУНП в Тернопільській області долучили до відзиву компакт-диск із відеозаписами з відеореєстратора з службового автомобіля.
Із дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 сидить за кермом транспортного засобу, який штовхають двоє чоловіків. З даного відеозапису не можливо встановити чи працював двигун транспортного засобу.
Позивачем заперечується також факт керування транспортним засобом, зазначає, що відсутні докази, що ОСОБА_1 як водій керував транспортним засобом і був зупинений в процесі руху.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» міститься у пункті 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, а саме, це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїх ходом чи за допомогою буксирування.
Також визначення терміну згадано в рішенні Верховного суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року, а саме, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Буксирування автомобіля — це процес транспортування за допомогою іншого авто або спеціального обладнання. Воно може знадобитися у разі технічної несправності, аварії або коли автомобіль не може продовжувати рух самостійно. Головною метою є допомогти автомобілю доїхати до найближчої станції технічного обслуговування або іншого безпечного місця.
Разом з тим, у долученому до матеріалів справи відеозаписі не надано доказів ні керування транспортним засобом ні буксирування транспортного засобу на що посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Таким чином, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП, не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
За змістом постанови від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та з матеріалів справи можливо достовірно встановити даний факт, відтак і підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні. Враховуючи викладене, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає скасуванню.
Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.
Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).
За вказаних обставин, суд вважає, що постанова від 23.02.2026 винесена за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а також безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне право порушення по відношенню до позивача відповідачем виконані вимоги ст.268,280 КУпАП.
Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Оскільки, як вказано вище, не доведено наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, то відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 цього КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Керуючись статтями 73-79, 139, 241-244, 246, 257-263, 268-272, 286 КАС України, суд, -
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА №6712578 від 23.02.2026 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частини 4 статті 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 400,00 гривень, а провадження у справі закрити.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, юридична адреса: код ЄДРПОУ 40108720, м. Тернопіль, вул. Валова, буд. 11
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст.286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 01.04.2026.
Суддя:  	  	О.  М.  Лелик