Справа № 560/7725/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

26 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.03.2025 №968040148895 про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачу до стажу державної служби період роботи з 04.07.2001 по 17.11.2015;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести позивача з 18.03.2025 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснити нарахування та виплату пенсії з 18.03.2025 у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати зазначеної у довідці від 13.03.2025 №10.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу протиправно відмовлено в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу".
Відповідачі правом подати відзив не скористалися, а тому, відповідно до вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.05.2025 суддею Тарновецьким І.І. відкрито провадження в адміністративній справі №560/7725/25, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 20.01.2026 справу №560/7725/25 прийнято до провадження судді Фелонюк Д.Л.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Згідно з відомостями трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 09.01.1976 позивач (позивачу, позивачем):
- 02.01.1995 прийнятий на посаду секретаря Новопорічанської сільської ради народних депутатів;
- 03.01.1995 присвоєно 11 ранг державного службовця;
- 12.01.1995 прийнята присяга державного службовця;
- 16.04.1998 обраний на посаду секретаря сільської ради;
- 16.01.1998 прийняв присягу державного службовця;
- 11.04.2002 обраний на посаду секретаря Новопорічанської сільської ради;
- 11.04.2002 прийняв присягу державного службовця;
- 11.04.2004 склав присягу посадової особи місцевого самоврядування;
- 07.02.2003 присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 11.04.2006 обраний на посаду секретаря Новопорічанської сільської ради;
- 11.11.2010 обраний на посаду секретаря Новопорічанської сільської ради;
- 17.11.2015 звільнений у зв`язку з закінченням строку повноважень ч. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою від 18.03.2025 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.03.2025 №968040148895 відмовлено в задоволенні заяви позивача. Зазначено, що позивач працював з 02.01.1995 по 17.11.2015 в Новопорічанській селищній раді на посаді секретаря та прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування. З 04.07.2001 набрав чинності Закон України від 07.06.2001 №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон №2493-III), згідно з яким посада секретаря Новопорічанської селищної ради віднесена до категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій державних службовців.
Листом від 28.04.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача, що у зв`язку з набранням чинності 04.07.2001 Законом №2493-III, періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 не зараховуються до спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII). Тому відсутні підстави для зарахування позивачу періодів роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 17.11.2015 на посаді секретаря Новопорічанської сільської ради, як роботу на посаді державного службовця. За документами пенсійної справи стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, станом на 01.05.2016 становить 6 років 6 місяців 1 день (зараховано період з 03.01.1995 по 03.07.2001). Оскільки Городоцька міська рада відноситься до органів місцевого самоврядування, то немає підстав для врахування довідки від 13.03.2025 №10.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIIІ.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Спірним є наявність в позивача стажу державної служби.
Досліджуючи висновки відповідачів щодо відсутності в позивача стажу державної служби, суд зазначає та враховує таке.
Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Порядок №283 втратив чинність 01.05.2016, у зв`язку з затвердженням 25.03.2016 постановою Кабінету Міністрів України №229 нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок №229).
Порядок №229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Тобто обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 здійснюється відповідно до Порядку №283.
Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Зміст наведених норм свідчить про те, що до стажу державної служби відноситься час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, які визначені Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування віднесено, зокрема, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост.
Закон №2493-III набрав чинності 04.07.2001.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-III визначено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.
Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", зараховується до стажу державної служби.
Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів відповідачів про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати період роботи позивача з 04.07.2001 по 17.11.2015 до стажу державної служби.
Оскільки спірний період належать зарахуванню до спеціального стажу позивача, розмір якого відповідає визначеному законодавцем стажу державної служби, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
При цьому порушене право позивача полягає у прийнятті суб`єктом владних повноважень рішення про відмову призначити пенсію за наявності законодавчо визначених підстав для її призначення.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
З огляду на наведені обставини, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.03.2025 №968040148895, а також, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ з 18.03.2025 у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці №10 від 13.03.2025, виданій Городоцькою міською радою Хмельницького району Хмельницької області, з урахуванням виплачених сум пенсії.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідача, яким фактично відмовлено в задоволенні заяви позивача). Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.03.2025 №968040148895.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати період з 04.07.2001 по 17.11.2015 до стажу державної служби ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" з 18.03.2025 у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці №10 від 13.03.2025, виданій Городоцькою міською радою Хмельницького району Хмельницької області, з урахуванням виплачених сум пенсії.
Стягнути на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) 	
Відповідачі:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)  Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053 , код ЄДРПОУ - 42098368) 	
 		
Головуючий суддя 		Д.Л. Фелонюк