КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 362/7316/24
номер провадження: 22-ц/824/1043/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року у складі судді Лебідь-Гавенко Г.М., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії.
Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» являється електропостачальником та отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу. Позивач виконує функції постачальника електричної енергії на території Київської області, тобто є постачальником електричної енергії побутовим та малим не побутовим споживачам, що знаходиться на території його діяльності. 
Позивач вказував, що відповідачка ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400837263 від 01 січня 2019 року на умовах комерційної пропозиції «Побут». Приєднавшись до договору, відповідачка взяла на себе зобов`язання здійснювати оплату вартості електричної енергії, однак за спожиту електричну енергію у період з лютого 2022 року по лютий 2024 року в повному обсязі не сплатила. На день звернення до суду з позовом відповідачка не виконала свого обов`язку зі сплати вартості фактично спожитої електричної енергії у розмірі 32 907 грн 00 коп.
З урахуванням наведеного, ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість з оплати електричної енергії у розмірі 32 907 грн 00 коп. та понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028 грн 00 коп.
Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що при підготовці позову до суду товариством за даними відповідачки, а саме, за прізвищем, ім`ям та по-батькові, із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) було здійснено пошук інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Згідно з отриманою інформаційною довідкою від 11 вересня 2024 року позивачу стало відомо, зокрема, про: 1) реєстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме, домоволодіння та земельної ділянки з кадастровим номером: 3221480401:01:007:0003 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) реєстрацію обтяжень на об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказує, що зі змісту інформаційної довідки щодо актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень вбачається, що видом обтяження є арешт нерухомого майна на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2023 року у справі №127/13876/23. Опис предмета обтяження - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_1 . Водночас обтяження права власності не позбавляє особу цього права.
Зазначає, що відповідачкою не надано доказів на спростування викладених в позові обставин. Разом з тим, ОСОБА_1 здійснювалися часткові оплати вартості електричної енергії (в призначенні платежу платник вказувала власні ПІБ). При цьому, станом на день подання апеляційної скарги інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 змін не зазнала.
Вважає, що судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме, не надано правову оцінку поданим позивачем належним та допустимим доказам на підтвердження того, що ОСОБА_1 є власником об`єкта постачання електричної енергії, а тому вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Пеліхос Є.М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Вказує, що рішенням Вищого антикорупційного суду від 31 липня 2023 року у справі №991/6040/23 частково задоволено позов Міністерства юстиції України до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 та стягнуто в дохід держави, зокрема, домоволодіння загальною площею 324,7 кв.м, житловою площею 207,8 кв.м, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 803271132214). Постановою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 вересня 2023 року залишено без змін вказане рішення суду. Отже відповідачка втратила право власності на вищезгадане домоволодіння 28 вересня 2023 року, оскільки рішення суду про застосування санкції, передбаченої п.1-1 ч.1 ст.4 Закону України «Про санкції», виконується одразу після набрання ним законної сили.
Також вказує, що додана до апеляційної скарги інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 травня 2025 року виготовлена за результатом пошуку інформації за критеріями ПІБ та РНОКПП відповідачки. За цими критеріями у реєстрі міститься лише інформація про обтяження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2023 року у справі №127/13876/23, але не міститься інформація про наявність у відповідачки або іншої особи права власності на вищезгадане домоволодіння. За таких обставин вважає, що надана позивачем довідка не є доказом наявності у відповідачки права власності на домоволодіння.
ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» подало додаткові пояснення, в яких вказало, що з доданого до відзиву на апеляційну скаргу копії рішення Вищого антикорупційного суду від 31 липня 2023 року у справі №991/6040/23, яке набрало законної сили, вбачається, що ОСОБА_1 набула право власності на об`єкт електропостачання на підставі договору дарування від 12 грудня 2015 року (дарувальник - ОСОБА_2 ). разом з тим ОСОБА_2 набув права власності на це домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 2008 року під час перебування з ОСОБА_1 у шлюбі, тобто до 12 грудня 2015 року їй вже належала 1/2 частина домоволодіння.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить 32 907 грн 00 коп., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Згідно з ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» є енергопостачальником та має ліцензію на право проводження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року №429.
Отже, починаючи з 01 січня 2019 року (тобто з дня запровадження нового ринку електричної енергії), ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» виконує функції постачальника універсальних послуг у Київській області.
ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» розроблено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (редакція діє з 01 січня 2019 року).
З листа ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» від 12 серпня 2024 року за вих.№2206, адресованого директору із взаємодії з клієнтами ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», слідує, що ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» з ОСОБА_1 укладено договір про постачання електричної енергії, особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.12).
За період з 01 січня 2019 року по 31 липень 2024 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 постачальником передано 115 955 кВт год, про що зазначено в листі ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» від 21 серпня 2024 року (а.с.18-19).
Відповідно до рахунків за електроенергію за період з лютого 2022 року по лютий 2024 року, особовий рахунок № НОМЕР_1 , споживачем яких зазначено ОСОБА_1 , заборгованість за спожиту електричну енергію становить 32 907 грн 00 коп. (а.с.26-37).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав від 11 вересня 2024 року на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2023 року. У пункті «відомості про суб`єктів обтяження» зазначено: особа, майно/права якої обтяжується: ОСОБА_1 (а.с.5).
Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а також не є власницею вказаного нерухомого майна, а тому не є фактичним споживачем послуг за вказаною адресою. Протилежного позивачем доведено не було.
Також суд першої інстанції виснував, що позивачем не надано належних доказів того, що ОСОБА_1 вчиняла будь-які дії щодо укладення договору постачання універсальних послуг (акцептування договору), зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Позивачем не доведено належними та допустимими докази, що відповідачка отримувала, використовувала та споживала послуги електричної енергії за період з лютого 2022 року по лютий 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.
11 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року №2019-VIII (далі - Закон №2019-VIII).
Пунктом 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2019-VIII передбачено, що під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.
Стаття 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» дає визначення універсальної послуги як постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.
ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії, що підтверджується ліцензією затвердженою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 16 червня 2018 року, а також виконує функції постачальника універсальних послуг та території Київської області, який не може відмовити побутовому та/або малому непобутовому споживачу, що знаходиться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії.
Отже з 01 січня 2019 року на території Київської області розрахунки за спожиту електроенергію проводяться з компанією - постачальником ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія».
Відповідно до пункту 3.1.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (далі - Правила №312) електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електростачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах.
Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником (пункт 3.1.7 Правил №312).
На офіційному сайті позивача https://koec.com.ua/page?root=18&id=19 розміщено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Згідно з умовами, визначеними пунктом 1.1 даного договору, він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам та укладається сторонами з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.
Згідно з пунктом 2.1 даного договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Відповідно до положень ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Стаття 634 ЦК України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до п.5.5.5 Правил №312, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно з п.4.10 Правил №312, побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до п.4.12 Правил №312, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
За несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором (пункт 4.17 Правил №312).
Положеннями ст.ст.77-80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно.
Статтею 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Так, у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки вказує, що рішенням Вищого антикорупційного суду від 31 липня 2023 року у справі №991/6040/23 частково задоволено позов Міністерства юстиції України до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 , та стягнуто в дохід держави, зокрема, домоволодіння загальною площею 324,7 кв.м, житловою площею 207,8 кв.м, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 803271132214). Постановою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28 вересня 2023 року залишено без змін вказане рішення суду. Отже відповідачка втратила право власності на вказане вище домоволодіння 28 вересня 2023 року, оскільки рішення суду про застосування санкції, передбаченої п.1-1 ч.1 ст.4 Закону України «Про санкції», виконується одразу після набрання ним законної сили.
Вказаними судовими рішеннями встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, у власності третьої особи (яка перебуває у шлюбі з відповідачем із 10 вересня 2004 року згідно з актовим записом №226) станом на 19 червня 2023 року та 20 червня 2023 року перебувало таке майно, зокрема, домоволодіння загальною площею 324,7 кв.м, житловою площею 207,8 кв.м, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 803271132214), на підставі договору дарування, серія та номер: 685, виданого 12 грудня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.О. (а.с.110-137). 
Тобто відповідачка ОСОБА_1 є власником домоволодіння загальною площею 324,7 кв.м, житловою площею 207,8 кв.м, за адреса: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 803271132214) з 12 грудня 2015 року.
Право власності ОСОБА_1 на вказане домоволодіння було припинено у день набрання законної сили рішенням Вищого антикорупційного суду від 31 липня 2023 року у справі №991/6040/23, а саме, 28 вересня 2023 року.
Відповідачкою ОСОБА_1 не заперечується той факт, що вказане домоволодіння перебувало у її власності з 12 грудня 2015 року до 28 вересня 2023 року, а тому вказані обставини не потребують доказуванню в силу положень ч.1 ст.82 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
За таких обставин посилання сторони відповідачки на те, що надана позивачем інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 травня 2025 року не є доказом наявності у відповідачки права власності на домоволодіння, не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже ОСОБА_1 з 12 грудня 2015 року до 28 вересня 2023 року як власник домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , була зобов`язана утримувати вказане майно, відповідно, є споживачем електричної енергії, яку поставляло ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія».
Також підтвердженням того, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за особовим рахунком НОМЕР_1 , відкритим за вказаною адресою, є такі обставини.
Відповідно до абз.5 п.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
З наданих позивачем рахунків за електроенергію за період з лютого 2022 року по лютий 2024 року, особовий рахунок № НОМЕР_1 , споживачем яких зазначено ОСОБА_1 , нею періодично частково сплачувалась заборгованість за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 , а саме: у лютому 2022 року - 5 600 грн 00 коп., у травні 2022 року - 400 грн 00 коп., у липні 2022 року - 10 000 грн 00 коп. (а.с.26-28). 

Вказані обставини також підтверджуються платіжними інструкціями, які надані позивачем до додаткових письмових пояснень (а.с.149-164), в яких вказано призначення платежу за електроенергію із посиланням на відповідний особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Відтак, відповідачка своїми діями підтвердила факт споживання нею електричної енергії за вказаною адресою.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не є власницею вказаного вище нерухомого майна, а тому не є фактичним споживачем послуг за вказаною адресою, є помилковим.
Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.
Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підтвердження наявної заборгованості позивачем надано особову картку споживача за період з січня 2019 року по лютий 2024 року (а.с.11), у якій відображена детальна інформація щодо здійснених щомісячних нарахувань та оплат по особовому рахунку відповідачки та наявної заборгованості.
У позові ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за період з лютого 2022 року по лютий 2024 року.
При апеляційному розгляді справи судом апеляційної інстанції встановлено, що домоволодіння, до якого позивач надавав послуги, перебувало у власності відповідачки ОСОБА_1 з 12 грудня 2015 року до 28 вересня 2023 року.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» заборгованості з оплати електричної енергії у період з лютого 2022 року по 28 вересня 2023 року, яка згідно із здійсненим судом апеляційної інстанції розрахунком відповідно до відомостей, які містяться у наданій позивачем картки споживача про надходження коштів за спожиту електроенергію за період із січня 2019 року по лютий 2024 року (а.с.11), становить 28 736 грн 00 коп.
При цьому колегія суддів враховує, що відповідачка не надала суду власного контррозрахунку.
За таких обставин позов ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії підлягає задоволенню частково.
Однак суд першої інстанції, у порушення вимог ст.263 ЦПК України, наведених вище обставин не з`ясував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії.
Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії з наведених вище підстав. 
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і позовні вимоги ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» задовольняє частково, то понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 644 грн 05 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 966 грн 07 коп., а всього 6 610 грн 12 коп.
Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» задовольнити частково.
Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (місцезнаходження: 08132, Київська область, Бучанський район, місто Вишневе, вул. Київська, 8-В, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 42094646) заборгованість з оплати електричної енергії у розмірі 28 736 (двадцять вісім тисяч сімсот тридцять шість) грн 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» судовий збір у розмірі 6 610 (шість тисяч шістсот десять) грн 12 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді: