Справа №:755/1052/25
Провадження №: 2/755/3471/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Гаврилової О.В.,
за участю секретаря - Гречаної Ю.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Києва від імені якої діє Київська міська рада, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пасічник Світлана Григорівна, про визнання права власності, - 

в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 , через представника - адвоката Кухаревську Н.О. звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Територіальної громади міста Києва від імені якої діє Київська міська рада, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пасічник Світлана Григорівна, про визнання права власності.
Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд визнати право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.
Вимоги позиву обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу. Інших спадкоємців у померлого не було. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року було задоволено заяву позивача про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже позивач є спадкоємцем четвертої черги після померлого ОСОБА_2 . За доводами позовної заяви, з метою видачі свідоцтва про право на спадщину, приватний нотаріус надала запит на отримання дубліката свідоцтва на квартиру, оскільки оригінал свідоцтва було втрачено., порте органом приватизації житла було відмовлено в його видачі, оскільки позивач не приймала участі у приватизації квартири, внаслідок чого приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Наведені обставини, на думку позивача, є підставою для визнання за нею права власності в порядку спадкування, за рішенням суду.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. (а.с. 39-40)
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
24 березня 2025 року до суду надійшов відзив Київської міської ради, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу та відмову у видачі їй дублікату цього документу. (а.с. 72-75)
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року витребувано: у Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації належним чином завірену копію Свідоцтва про право власності на житло від 02 грудня 2005 року, виданого згідно з розпорядженням №65-760 від 02 грудня 2005 року, яким посвідчено право власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пасічник Світлани Григорівни засвідчену належним чином копію матеріалів спадкової справи №20/2023 (номер у спадковому реєстрі 70586452), заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.87-89)
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, витребувано з архіву суду матеріали цивільної справи №755/17887/23.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.171-172)
Позивача ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кухаревська Н.О. в судовому засіданні просили позов задовольнити.
Представник позивача надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві.
Позивач додатково зазначила, що інших спадкоємців ОСОБА_2 не мав та просила судовий збір з відповідача не стягувати. 
Представник відповідача Київської міської ради - Городок Ю.В. у судове засідання не з`явилась, у відзиві просила слухати справу без участі представника Київської міської ради.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. в судове засіданні не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, а також матеріали цивільної справи №755/17887/23, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Судом установлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть та свідоцтвом про смерть (а.с.139, 144-145).
За наявними в матеріалах справи доказами вбачається, що 02 грудня 2005 року Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією, як органом по оформленню права власності на об`єкти нерухомого майна і житла було видано розпорядження №65-760, яким вирішено задовольнити прохання ОСОБА_2 та передано в його приватну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 107), на підставі якого цього ж числа ОСОБА_2 Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією видано свідоцтво про право власності на житло на цю квартиру. (а.с. 124)
Згідно інформаційної довідки КП КМР «КМ БРІ» НОМЕР_1 від 08 травня 2023 року, згідно з даними реєстраційних книг Бюро, квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтво про право власності на житло виданого Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією 02 грудня 2005 року ( розпорядження №65-760), та зареєстровано в бюро 04 січня 2006 року за реєстровим №704. (а.с.160)
В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про цю квартиру відсутні (а.с.120).
Отже, після смерті ОСОБА_2  відкрилась спадщина до складу якої увійшла квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрація права власності на яку, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 грудня 2005 року Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією, проведена КП КМР «КМБТІ» відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такого права.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до положень ч.1 ст. 1268 ЦК кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 
29 квітня 2023 року ОСОБА_1 , у визначені ч.1 ст.1270 ЦК України строки, звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2  (а.с.134-135).
Дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, в матеріалах спадкової справи № 02-14, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_2 , відсутні (а.с.132-163).
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року у справі №755/17887/23 задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пасічник Світлана Григорівна, Київська міська рада про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлено факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом останні 5 років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 . (а.с.6-11)
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
У рішенні Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року у справі №755/17887/23 зазначено:
«Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду показала, що вона є сусідкою ОСОБА_1 у селі Пухівка, вказала, що знає її 20 років, а покійний ОСОБА_2 проживав з заявником, їздив на роботу, за її наявності з її дому, майже всі 20 років його там бачила, він їй допомагав по дому та городу, а вона йому готувала прала та давала гроші.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що вони купили землю в селі Пухівці а заявниця є її сусідкою, виділила їм веранду для помешкання. За три роки що там проживає, ОСОБА_5 жив постійно там, допомагав і заявниці і їм, заявниця йому прала, готувала їсти, жили однією сім`єю, весь час був із заявницею.»
Цим рішенням також установлено наступне:
«Як вбачається з матеріалів спадкової справи №20/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведеної на підставі заяви ОСОБА_1 від 29 квітня 2023 року, заявниця є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 ..
Згідно доданих до спадкової справи документів, заявниця є дружиною рідного дядька померлого ОСОБА_2 , що підтверджуються документами про рівень спорідненості.
Згідно довідки про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва, ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_2 . 
Факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом останні 5 років підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . 
Враховуючи встановлені на підставі наявних в матеріалах справи документів обставини проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом останні 5 років, суд вважає доведеними, а тому заява про встановлення відповідного факту обґрунтованою.»
Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.161).
Рішенням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органом приватизації житла, від 10 квітня 2024 року №24-18/Д відмовлено ОСОБА_1 в оформленні та видачі дублікату Свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , який був власником квартири, помер, а ОСОБА_1 не приймала участі в приватизації цієї квартири. (а.с.19-20)
Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. від 25 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 (яка надала документи про віднесення її до кола спадкоємців четвертої черги померлого, як дружини рідного дядька, з якою померлий племінник чоловіка проживав однією сім`єю не менше як п`ять років) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належну померлому ОСОБА_2 , оскільки поданими матеріалами не доведено належність останньому права власності на це майно. (а.с.18)
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 
Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 
Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, статті 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. 
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.
За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.
Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.
З урахуванням встановлених судом обставин про відсутність інших, крім ОСОБА_1 , спадкоємців які у встановлені законом строки прийняли спадщину, належним відповідачем в даній справі є Київська міська рада.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 правомірно набув право власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 грудня 2005 року Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією, згідно розпорядження №65-760, та зареєстровано в Бюро 04 січня 2006 року за реєстровим №704, а отже згідно вищезазначених норм закону став власником цієї квартири, однак вказаний правовстановлюючий документ втрачено та не може бути подано спадкоємцем до нотаріальної контори, а органом приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відмовлено ОСОБА_1 , як спадкодавцю четвертої черги за законом, в оформленні та видачі дубліката вищевказаного свідоцтва.
В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 набув або володів вищевказаним нерухомим майном неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Києва від імені якої діє Київська міська рада, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пасічник Світлана Григорівна, про визнання права власності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки матеріалами справи підтверджується, що оригінал свідоцтва про право власності на квартиру втрачений, на час смерті ОСОБА_2 право власності на квартиру зареєстровано за спадкодавцем відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності, позивач позбавлена можливості отримати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру, у визначені законом строки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інші особи, які б прийняли спадщину відсутні, судовим рішенням встановлено факт, за змістом якого позивач віднесена до четвертої черги спадкування за законом, відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житло заважає позивачу одержати свідоцтво про право на спадщину - володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а пред`явлений позов не суперечить вимогам ст. 392 ЦК України.
Враховуючи, що належним відповідачем у даній справі, яким є Київська міська рада, права позивача порушені не були, позивач просить з відповідача судовий збір не стягувати, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.
На підставі викладеного та керуючись статтями 182, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1264, 1268-1270, 1297 Цивільного кодексу України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Територіальної громади міста Києва від імені якої діє Київська міська рада (ЄДРПОУ: 22883141, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пасічник Світлана Григорівна (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 

Суддя: