25.02.2026 Справа № 756/18563/25
Справа № 756/18563/25
Провадження № 1-кп/756/957/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 лютого 2026 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черемхово Іванівської області росії, українця, громадянина України, який працює у КП ШЕУ Оболонського району на посаді дорожній робітник, із середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 336 КК України,-
у с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , який відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», є військовозобов`язаним під час воєнного стану, пройшов військово-лікарську комісію та був визнаний придатним до військової служби. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», було встановлено відсутність обставин, які б надавали ОСОБА_4 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
В цей час, 15.12.2023 о 15 год. 10 хв., ОСОБА_4 прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому відповідальною особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було вручено мобілізаційне розпорядження та повістку про відправку, у якій зазначено про необхідність з`явитися 21.12.2023 для відправки в команду № НОМЕР_1 , однак ОСОБА_4 від отримання повістки на відправку та мобілізаційного розпорядження відмовився, у зв`язку з чим в присутності свідків було складено акт про вручення повістки та додатково роз`яснено про необхідність з`явитися 21.12.2023 для відправки в команду НОМЕР_2. Крім того, під час складення акту про вручення повістки, ОСОБА_4 попереджено та детально роз`яснено наслідки неявки під час військового стану на зазначену адресу та час, а також підстави притягнення до відповідальності визначеної чинним законодавством.
Після отримання інформації про необхідність з`явитися 21.12.2023 для відправки в команду НОМЕР_2, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час загальної мобілізації. Реалізуючи такий умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час загальної мобілізації, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи належним чином оповіщеним про необхідність прибуття і наслідки неявки, обізнаним про свою придатність за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку, ОСОБА_4 без поважних причин не прибув 21.12.2023 на пункт збору для відправки в команду НОМЕР_2 для проходження військової служби під час мобілізації, тим самим умисно, протиправно, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.
У судовому засіданні ОСОБА_4 від надання показань відмовився.
Судом установлено, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 4588 від 18.12.2023 та картки обстеження та мидичного огляду громадянина України, який призивається на військову службу під час мобілізації ОСОБА_4 придатний до військової служби (а.с. 45).
Згідно повістки на відправку ОСОБА_4 мав 21.12.2023 о 07 год. 15 хв. з`явитися за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 68).
Згідно акту про вручення повістки від 15.12.2023 представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 у присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 склали цей акт про те, що 15.12.2023, виконуючи вимоги п. 8 Указу Президента України від 24.02.2022 за № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» щодо вручення повістки громадянину України ОСОБА_4 відмовився від прийняття повістки, відмовився від підписання розписки про отримання повістки. Мотивом відмови вказано необхідність уточнення в суді питання. ОСОБА_4 повідомлено про адресу, дату і час обов`язку прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 та попереджений про адміністративну та кримінальну відповідальність під час військового стану за неявку на зазначену адресу та час (а.с. 67).
Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 про вчинення кримінального правопорушення № 7915 від 29.12.2023 ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку у ввіреному Центрі та визнаний придатним для проходження військової служби, не мав законодавчо визначеного права на відстрочку від призову на військову службу по мобілізації, у зв`язку із чим, на військовозобов`язаного виписано мобілізаційне розпорядження та повістку на відправку, однак останній військовозобов`язаний не прибув на збірний пункт, не надавши документального підтвердження свого права на відстрочку від призову на військову службу.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав показання про те, що він є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15.12.2023 до нього прибув ОСОБА_4 з висновком про проходження ВЛК, згідно якого він був визнаний придатним для військової служби, будь-яких визначених законом підстав для відстрочки від проходження такої служби він не мав, а тому йому була вручена повістка для прибуття 21.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він відмовився підписати, про що було складено відповідний акт, вголос зачитано зміст повістки та попереджено про відповідальність за неявку. У визначений у повітці час ОСОБА_4 не прибув, про що було складено рапорт та разом з іншими матеріалами справу передано до слідчих органів.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні надав показання про те, що наприкінці грудня чи початку січня 2024 року був у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Там до нього звернувся працівник ІНФОРМАЦІЯ_8 з проханням посвідчити факт відмови громадянина від отримання повістки. Перебуваючи у вестибюлі, де був ОСОБА_4 та ще декілька людей у ОСОБА_4 спитали чи згоден він отримати повістку, на що він відповів відмовою. 
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні надала показання про те, що станом на грудень 2023 року перебувала на посаді голови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 та посвідчила довідку військово-лікарської комісії про придатність ОСОБА_4 до військової служби.
Оцінивши вищевказані докази у їх сукупності, суд вважає, що вони в цілому узгоджуються між собою, відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також доводять його вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України.
При цьому, суд не бере до уваги довідку ІНФОРМАЦІЯ_7 № 371 від 28.11.2002 про визнання ОСОБА_4 непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час з огляду на проходження ним у грудні 2023 року медичного огляду, після проходження якого відповідно до картки обстеження та медичного огляду громадянина України, який призивається на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.
Дії ОСОБА_4 , що виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, кваліфікуються судом за ст. 336 КК України.
У відповідності зі ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У обвинувальному акті зазначено, що обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, однак суд не вбачає щирого каяття обвинуваченого зважаючи на наступне.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 02.11.2021 року зазначив, що виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуюче ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. 
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРКП (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.
Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
ОСОБА_4 перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, що якщо не виконати свої зобов`язання як громадянина, передбачені ст. 65 Конституції України по швидкій і своєчасній мобілізації й спільній обороні від агресора не можливо дати ефективну відсіч нападникам на країну, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися о 07 год. 15 хв. 21.12.2023 в ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, не з`явився за викликом. Вказане свідчить про наявність умислу в діях ОСОБА_4 уникнути самого призову за мобілізацією.
В подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Києва, після умисного без поважних причин ухилення від явки на збірний пункт, а також після початку досудового розслідування у кримінальному провадженні, жодного разу до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, хоча мав таку можливість, спроб виправити ситуацію, залучитися до лав ЗСУ не вчиняв, що в сукупності вказує на його свідомі та умисні дії з метою уникнення мобілізації під час особливого періоду.
Таким чином обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, його сімейний стан, а також те, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується формально посередньо, раніше не судимий.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства. 
Підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, а також ст. 75 КК України з огляду на суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення, суд не вбачає.
Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження, суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість призначеного покарання, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Рішення щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні судом не ухвалюється, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази з приводу наявності речових доказів та процесуальних витрат.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
До набрання вироком законної сили, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання  ОСОБА_4 рахувати з 25.02.2026.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.
Суддя