ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/3637/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Херсонській області 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року (суддя О.С. ПЕТРЕНКО) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Херсонській області 
про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Херсонській області, які полягають у грубому порушені вимог Закону України «Про звернення громадян», а саме наданні ОСОБА_1 не належних (з недостовірними даними) відповідей № 74/5/1-2025 від 05.02.2025, № 135/5/1-2025 від 04.03.2025, № 221/5/1-2025 від 07.04.2025, а також не наданні відповіді на звернення від 06.02.2025, вх. № 5/Л-25 від 07.02.2025; стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області моральну шкоду за не надання ОСОБА_1 не належних (з недостовірними даними) відповідей № 74/5/1-2025 від 05.02.2025, № 135/5/1-2025 від 04.03.2025, № 221/5/1-2025 від 07.04.2025, а також не наданні відповіді на звернення від 06.02.2025, вх. № 5/Л-25 від 07.02.2025, у розмірі – 75 тис. грн, без відрахування податків та зборів, перерахувавши її на картковий рахунок ОСОБА_1 ; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області, які полягають у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, (надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п. 4.1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 по 13.03.2024, за виконання роботи в умовах режимних обмежень) за період з 27.09.2024 по 30.05.2025; стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, (надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п. 4.1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 по 13.03.2024, за виконання роботи в умовах режимних обмежень) за період з 27.09.2024 по 30.05.2025, без відрахування податків та зборів, перерахувавши його на картковий рахунок позивача; стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за не нарахування та невиплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, (надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п. 4.1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 по 13.03.2024, за виконання роботи в умовах режимних обмежень) у період з 27.09.2024 по 30.05.2025, у розмірі – 8 тис. грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо нездійснення повного розрахунку при звільнені зі служби ОСОБА_1 . Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 16 751,50 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що на час звільнення позивача зі служби спору щодо виплати або не виплати йому надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п. 4.1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 не було. Такий спір ініційований та виник після звернення позивача до суду.
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, також подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у: визнанні протиправними дій Головного управління Національної поліції в Херсонській області які полягають у грубому порушені вимог Закону України «Про звернення громадян», а саме наданні ОСОБА_1 не належних (з недостовірними даними) відповідей № 74/5/1-2025 від 05.02.2025, № 135/5/1-2025 від 04.03.2025, № 221/5/1-2025 від 07.04.2025, а також не наданні відповіді на звернення від 06.02.2025 вх. № 5/Л-25 від 07.02.2025; стягненні з Головного управління Національної поліції в Херсонській області моральної шкоди за не надання ОСОБА_1 не належних (з недостовірними даними) відповідей № 74/5/1-2025 від 05.02.2025, № 135/5/1-2025 від 04.03.2025, № 221/5/1-2025 від 07.04.2025, а також не наданні відповіді на звернення від 06.02.2025 вх. № 5/Л-25 від 07.02.2025 у розмірі – 75 тис. грн, без відрахування податків та зборів, перерахувавши її на картковий рахунок ОСОБА_1 ; стягненні з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоду за не нарахування та невиплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, (надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п. 4.1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 по 13.03.2024, за виконання роботи в умовах режимних обмежень) у період з 27.09.2024 по 30.05.2025, у розмірі – 8 тис. грн, і постановити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі; внести зміни в частину другу рішення, виклавши його у наступному вигляді: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області, щодо нездійснення повного розрахунку, а саме невиплати надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п. 4.1 постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 по 13.03.2024 за виконання роботи в умовах режимних обмежень, при звільнені зі служби ОСОБА_1 ; в іншій частини рішення лишити без змін.
Також в апеляційній скарзі позивач просить витребувати в оригіналах у відповідача - Головного управління Національної поліції в Херсонській області, письмових доказів у судовій справі № 340/3637/25: листа Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області - № 3554/37.1-2025 від 06.03.2025; листа Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області № 14451/37-25 від 11.07.2025.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Щодо заявленого клопотання про витребування доказів, колегія суддів встановила, що згідно з ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів в адміністративній справі задоволено частково. Витребувано від Головного управління НП в Херсонській області належним чином завірені копії: відповіді Головного управління НП в Херсонській області № 74/5/1-2025 від 05.02.2025; відповіді Головного управління НП в Херсонській області № 135/5/1-2025 від 04.03.2025; відповіді Головного управління НП в Херсонській області № 221/5/1-2025 від 07.04.2025; відповіді на звернення позивача від 06.02.2025, вх. № 5/Л-25 від 07.02.2025. У задоволенні решти звернення відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що клопотання про витребування оригіналу листа Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області № 3554/37.1-2025 від 06.03.2025 хоча і було задоволено частково, проте в ухвалі суд першої інстанції не зазначив номер необхідної відповіді, тобто № 3554/37.1-2025 від 06.03.2025, а витребував завірені копії відповіді на звернення позивача від 06.02.2025, вх. № 5/Л-25 від 07.02.2025. Відповідач скористався цим і протиправно ввів в оману суд, надавши копію зовсім іншої відповіді № 84/5/1-2025 від 10.02.2025, котру позивач витребував окремо, замість необхідної - № 3554/37.1-2025 від 06.03.2025, таким чином видавши її перед судом за необхідну, що також лишилось поза увагою суду. Зважаючи на це, при наданні до суду даної апеляційної скарги позивач клопоче про витребування в оригіналах у відповідача письмових доказів у судовій справі № 340/3637/25: лист Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області - 3554/37.1-2025 від 06.03.2025 та лист Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області № 14451/37-25 від 11.07.2025.
Суд апеляційної інстанції встановив, що копія листа Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області за № 3554/37.1-2025 від 06.03.2025 міститься в матеріалах адміністративної справи (том № 2, а.с. 12 на зв.). Названа копія подана відповідачем через систему «Електронний суд» та, відповідно, вважається засвідченою, а тому суд не вбачає необхідності витребування її оригіналу.
Щодо листа Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області № 14451/37-25 від 11.07.2025, звертаючись до суду першої інстанції з таким клопотанням, позивач зазначив, що у листі Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області № 14451/37-25 від 11.07.2025 зазначена інформація, яка суперечить ним же наданій раніше інформації, у листі вих. № 16468/37/01-2024 від 19.11.2024, який наданий до суду у іншій справі. 
Колегія суддів зазначає, що лист вих. № 16468/37/01-2024 від 19.11.2024 не є предметом розгляду цієї справи, а відтак суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для витребування листа Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області № 14451/37-25 від 11.07.2025. У свою чергу позивач не довів належними доводами, що названий лист має суттєвий вплив для правильного вирішення справи.
З огляду на викладене заявлене позивачем клопотання не підлягає задоволенню.
Щодо суті спірних правовідносин, судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 по 26.09.2024 проходив службу в Національній поліції України.
Наказом ГУНП в Херсонській області за № 431 о/с від 26.09.2024 позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію України» - через хворобу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 у справі № 420/31305/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказу задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за період з 19.03.2022 по 13.04.2022, відповідно до пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 1 квітня 2022 р. № 400. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, за період з 19.03.2022 року по 13.04.2022 року, відповідно до пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 1 квітня 2022 р. № 400. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Херсонській області задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року скасовано та ухвалено постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п. 4-1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 по 13.03.2024. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п.4.1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 по 13.03.2024. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позивач 13.01.2025 звернувся до начальника ГУНП в Херсонській області з листом, у якому, зокрема, просив надати інформацію про роботу, проведену позивачем у період з 07.11.2015 по 21.03.2023, та окремо за період з 22.03.2023 по 13.03.2024, яка пов`язана з відомостями, що становлять державну таємницю, зазначивши тільки кількісні показники-помісячно, опрацьованих позивачем документів (розроблення, виготовлення, обліку, зберігання, використання документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації та приймання рішень з цих питань або здійснення постійного контролю за станом охорони державної таємниці). 
Листом від 05.02.2025 № 74/5/1-2025 відповідач, зокрема, повідомив, що згідно з інформацією Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області до внутрішнього опису матеріальних носіїв секретної інформації, що перебувають у виконавця ОСОБА_1 , внесено: протягом 2021 року – 26 МНСІ; протягом 2022 року – 0 МНСІ; протягом 2023 року – 9 МНСІ; протягом 2024 року – 0 МНСІ. Інформація про роботу за період з 07.11.2015 по грудень 2020 відсутня у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Позивач 05.02.2025 повторно звернувся до начальника ГУНП в Херсонській області з листом, в якому, зокрема, просив надати інформацію про роботу, проведену позивачем у період з 07.11.2015 по 21.03.2023, та окремо за період з 22.03.2023 по 13.03.2024, яка пов`язана з відомостями, що становлять державну таємницю, зазначивши тільки кількісні показники-помісячно, опрацьованих позивачем документів (розроблення, виготовлення, обліку, зберігання, використання документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації та приймання рішень з цих питань або здійснення постійного контролю за станом охорони державної таємниці).
Листом від 04.03.2025 за № 135/5/1-2025 відповідач повідомив, що облікова документація секретних документів, які були опрацьовані, виготовлені ОСОБА_1 за період з 09.01.2015 по 30.12.2015 знищені 09.06.2021. Проінформовано, що облікова документація секретних документів, які були опрацьовані, виготовлені ОСОБА_1 за період з грудня 2016 року по липень 2018 року знищена під час повномасштабного наступу рф на Україну. Проінформовано, що інші облікові форми про роботу з носіями секретної інформації ОСОБА_1 знаходиться в евакуації, в безпечному місці, доступ до якого на теперішній час обмежено. За наявними даними в облікових формах Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області за період з березня 2023 року по березень 2024 року ОСОБА_1 опрацював 97 документів.
Позивач 06.02.2025 звернувся до керівника ВРТЗІ ГУНП в Херсонській області із зверненням, у якому просив надати інформацію, запитувану у листах від 13.01.2025 та від 05.02.2025.
Відповідач листом від 10.02.2025 за № 84/5/1-2025 повідомив про направлення звернення від 07.02.2025 № 5/Л-25 за належністю до Бериславського РВП в Херсонській області.
Листом від 07.04.2025 № 221/5/1-2025 відповідач повідомив, що за наявними даними в облікових формах Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області за період з березня 2023 року по березень 2024 року ОСОБА_1 опрацьовано 97 матеріальних носіїв секретної інформації; за період з серпня 2018 року по березень 2022 року ОСОБА_1 опрацьовано 398 МНСІ.
Позивач вважає такі відповіді неналежними, адже відповідач надавав «неналежні» відповіді: від 05.02.2025 за № 74/5/14-2025, від 04.03.2025 за №135/5/1-2025 та від 07.04.2025 за № 221/5/1-2025, без зазначення в них потрібної, реальної та об`єктивної інформації, а саме відповідач жодного разу в них не зазначав кількість опрацьованих позивачем особисто у спірний період МНСІ – 1329, як це було зазначено у відповіді вих. № 317/5/1-2025 від 22.05.2025. Позивачем не заперечується, а навпаки наголошується на тому, що відповідачем надано відповіді, котрі є предметом спору, у межах своїх повноважень, навіть з деяким нормативно-правовим їх обґрунтуванням. Однак ключовим і визначальним питанням даного спору є те, що відповідач надавав «неналежні» відповіді: від 05.02.2025 за №74/5/14-2025, від 04.03.2025 за №135/5/1-2025 та від 07.04.2025 за № 221/5/1-2025, без зазначення в них потрібної позивачу, реальної та об`єктивної інформації, а саме відповідач жодного разу в них не зазначав кількість опрацьованих позивачем особисто у спірний період МНСІ – 1329, як це було зазначено у відповіді вих. № 317/5/1-2025 від 22.05.2025. 
Позивач вважає, що в наслідок отримання таких відповідей має право на отримання моральної шкоди, адже кожного разу, отримуючи від відповідача «неналежну» відповідь з зазначенням мізерних кількісних показників – 26 та 97, а то і « 0 за 2022, 2024 роки», відчував розпач і зневіру в органи поліції, проте жодного разу не звертався за медично- психологічною чи то медично-психіатричною допомогою, (окрім перебування на реабілітаційному лікуванні), всі потрясіння і страждання, як то кажуть, переносив на ногах. Вважаючи себе адекватно свідомим громадянином, не дивлячись на відверте знущання відповідача, наданням «відповідей - відписок», а то і не наданням їх взагалі, не дозволяв і не дозволятиме собі, маючи звісно на це право, забирати робочий час та витрачати людино-ресурси лікарів та медичних працівників на себе, адже добре розуміє, у яких воєнно-блекаутно-аварійних умовах їм доводиться працювати і надавати допомогу громадянам під час військової агресії держави - терориста р/ф.
Надаючи оцінку доводам позивача, дослідивши зміст наданих відповідей у розрізі з листом № 317/5/1-2025 від 22.05.2025 Відділу режиму та технічного захисту інформації ГУНП в Херсонській області, суд апеляційної інстанції встановив, що останньо названим листом позивача було повідомлено про опрацювання ОСОБА_1 у період з березня 2023 року по березень 2024 року в облікових формах Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області 1329 матеріальних носіїв секретної інформації.
Колегія суддів погоджується з зауваженнями позивача, що відповіді відповідача мають різну кількість опрацьованих позивачем матеріальних носіїв секретної інформації, втім суд апеляційної інстанції не вбачає у зв`язку з цим протиправності дій Головного управління Національної поліції в Херсонській області, які полягають у грубому порушені вимог Закону України «Про звернення громадян», адже інформація на звернення позивача про кількість опрацьованих МНСІ надавалася відповідно до наявної на час розгляду запиту інформації, а остання відповідь містила більш точну інформацію, отриману від Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області.
Більш того, як пояснив відповідач, інформація, викладена у відповідях ОСОБА_1 щодо опрацьованих МНСІ 26, 97 і 1329 різниться у зв`язку з тим, що 26 у 2021 році та 9 у 2023 році МНСІ позивачем опрацьовано як заступником начальника СКП Бериславського РВП ГУНП, а не працівником, на якого покладено обов`язки працівника режимно-секретного органу Бериславського РВП, а сама інформація надана згідно з наявними у Бериславському ВП внутрішнього опису, до якого внесено ОСОБА_1 саме така кількість документів.
Щодо не надання відповіді на звернення від 06.02.2025, вх. № 5/Л-25 від 07.02.2025, колегія суддів зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції зауважив, що відповідь № 3554/37.1-2025 від 06.03.2025 на звернення ОСОБА_1 від 06.02.2025 (вх. № 5/Л-25 від 07.02.2025), 06.03.2025 була надіслана на адресу ОСОБА_1 , відправлення було здійснено звичайним поштовим листом. На підтвердження вказаного факту відповідачем надано копію відповіді, а також копію з журналу реєстрації вихідної пошти, що спростовує твердження позивача про не надання відповіді на його звернення.
У спростування таких висновків суду першої інстанції позивач зазначає, що суд лишив поза увагою наступні обставини, які повністю спростовують твердження відповідача про надсилання спірної відповіді, а саме: на наданій відповіді наявна нетипова для даного підрозділу поліції реєстрація; журнал вихідної кореспонденції заповнений іншим працівником; з навмисно залишеними вільними місцями - для надання «чергових» відповідей, що дає можливість зареєструвати будь-який документ, датований 06.03.2025, в будь-який інший день, пізніше; лист-пояснення - неправдивий, виходячи з того що: канцелярія та штабний підрозділ перебувають у більш безпечному місці, ніж м. Берислав; відсутність доступу до мережі Інтернет покриття - в органі поліції, який обладнаний окрім засобів аварійного електроживлення, ще й засобом забезпечення інтернет-зв`язку «Старлінк» - звісно ж допускається, але короткочасно, виключно на час введення в дію засобів аварійного електроживлення; відсутня квитанція, чек, накладна, тощо поштового відділення про отримання для відправлення листа; наявна відмінність підпису з іншими підписами, виконаними на інших документах; не зазначення мною-позивачем, у разі їх наявності, даної «неналежної» відповіді відповідача - № 3554/37.1-2025 від 06.03.2025 в першій позовній вимозі, з огляду на їх «неналежність» та схожість між собою, задля більш ефективної і переконливої аргументації позовних вимог.
Проаналізувавши зауваження позивача, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність протиправних дій Головного управління Національної поліції в Херсонській області, які полягають у грубому порушені вимог Закону України «Про звернення громадян», а саме не наданні відповіді на звернення від 06.02.2025, вх. № 5/Л-25 від 07.02.2025, адже матеріалами справи підтверджено, що звернення позивача було направлено для розгляду по суті до Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області, про що ГУ НП в Херсонській області листом від 10.02.2025 за № 84/5/1-2025 повідомило позивача.
Відповідь на звернення надана начальником Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області С. Курділовим, копія листа від 06.03.2025 № 3554/37.1-2025 міститься в матеріалах справи (том № 2, а.с. 12 на зв.).
Доводи позивача по своїй суті зводяться до неможливості складання відповідного листа вказаною у ньому датою, а також не доведення його направлення на адресу позивача. 
Натомість суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом спору у даному випадку є протиправна бездіяльність ГУ НП в Херсонській області щодо не надання відповіді на звернення від 06.02.2025, вх. № 5/Л-25 від 07.02.2025.
Натомість протиправної поведінки з боку відповідача судом апеляційної інстанції не встановлено, адже відповідач забезпечив належний розгляд звернення у спосіб, визначений статтею 7 Закону України «Про звернення громадян», згідно з якою якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Також суд зауважує, що похідною вимогою від вимог, пов`язаних з наданням інформації, є стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 75 тис. грн, враховуючи що судом не встановлено порушень з боку відповідача при розгляді звернень позивача, така вимога не підлягає задоволенню. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Згідно зі статтею 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що роботодавець несе обов`язок перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні. Такий обов`язок припиняється проведенням фактичного розрахунку та саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності у вигляді сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпПУ, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що остаточний розрахунок мав бути проведений з позивачем 26.09.2024 – в день звільнення. 
Натомість належні до виплати суми були виплачені відповідачем 29.05.2025, що суперечить приписам чинного законодавства, а тому відповідач має обов`язок по виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 
Доводи апеляційної скарги відповідача такий висновок не спростовують.
В частині правильності обрахунку належних до виплати сум рішення суду першої інстанції не оскаржується, судом апеляційної інстанції, в силу приписів статті 308 КАС України, не перевіряється.
Також суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача шляхом внесення зміни в частину другу рішення, виклавши його у наступному вигляді: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо нездійснення повного розрахунку, а саме невиплати надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п. 4.1 постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 по 13.03.2024, за виконання роботи в умовах режимних обмежень, при звільнені зі служби ОСОБА_1 , адже на переконання суду апеляційної інстанції зміст судового рішення в повній мірі дає зрозуміти які кошти не були виплачені відповідачем під час звільнення позивача. 
Щодо вимоги позивача у стягненні з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоду за не нарахування та невиплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, (надбавки до посадового окладу у розмірі 50% відповідно до п. 4.1 постанови Кабінету міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 - за період з 21.03.2023 по 13.03.2024, за виконання роботи в умовах режимних обмежень) у період з 27.09.2024 по 30.05.2025, у розмірі – 8 тис. грн, суд апеляційної інстанції зазначає, що стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
У постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.
Колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено належними доказами наявність у нього моральних страждань через несвоєчасне здійснення розрахунку, так само як і не надано обґрунтованого розрахунку розміру завданої моральної шкоди.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Херсонській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року в адміністративній справі № 340/3637/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 21 квітня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 21 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров