СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Харків Cправа № 922/4587/13 (922/2765/25) 

Східний апеляційний господарський суд, у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О, при секретарі судового засідання Курило Є.П., розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 21.01.2026 у справі № 922/4587/13(922/2765/25)

за позовом: Ліквідатора Фізичної особи-підприємця Бабича І.Ю. арбітражного керуючого Кошовського С.В., м.Харків,
до відповідача:  ОСОБА_1 , м.Полтава,
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін Форс Груп», м.Харків,
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , с.Супрунівка, Полтавська обл,
про стягнення 890 786,14 грн,
в межах справи про банкрутство 

Представники сторін:
від скаржника: Януш А.І. (в режимі відеоконференції) – адвокат, на підставі ордеру;
від позивача: Кошовський С.В. (в залі суду) – ліквідатор;
від третіх осіб: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області (суддя О.І. Байбак) перебуває справа про банкрутство фізичної особи-підприємця Бабича І.Ю., на стадії ліквідаційної процедури, повноваження ліквідатора виконує арбітражний керуючий Кошовський С.В.
В межах справи про банкрутство 08.08.2025 ліквідатор Кошовський С.В. звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Нікіфорової Ганни Олександрівни (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути з останньої безпідставно отримані кошти в сумі 509 096,77 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дружина фізичної особи-підприємця Бабича І.Ю. - Нікіфорова Г.О. отримувала грошові кошти від здачі в оренду нерухомого майна ТОВ "Ін Форс Груп", що належить фізичній особі-підприємцю Бабичу І.Ю., проте Нікіфорова Г.О. не мала права на вчинення відповідних дій, не отримувала від ліквідатора дозволу на здачу в оренду нерухомого майна, а відповідно має повернути кошти отримані від здачі майна в оренду в ліквідаційну масу, як отримані без належних правових підстав.
Господарський суд Харківської області ухвалою від 26.08.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.
Ліквідатор Кошовський С.В. звернувся до суду з заявою (вх. № 24302 від 20.10.2025) про збільшення позовних вимог та залучення третьої особи, в якій просить суд за наслідками розгляду справи стягнути з Нікіфорової Ганни Олександрівни безпідставно отримані кошти в сумі 890 786,14 грн.
Дана заява обґрунтована тим, що дружина фізичної особи-підприємця Бабича І.Ю. - Нікіфорова Г.О. також отримувала грошові кошти від здачі в оренду нерухомого майна Пшенічнікову Д.О., у зв`язку з чим незаконно отримала кошти від Пшенічнікова Д.О. на загальну суму – 381 689,37 грн., що стало підставою для збільшення розміру позовних вимог.
Господарський суд Харківської області ухвалою від 20.10.2025 заяву ліквідатора Кошовського С.В. (вх. № 24302 від 20.10.2025) про збільшення розміру позовних вимог задовольнив та визначив продовжити розгляд позовних вимог у даній справі з її урахуванням; залучив Пшенічнікова Дмитра Олексійовича до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Ліквідатор Кошовський С.В. звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову (вх. № 25456 від 03.11.2025), в якій просить суд за наслідками розгляду справи: 1) Визнати Договір оренди приміщення № 20/09-01 від 20.09.2021, укладений з ТОВ “Ін Форс Груп”, недійсним; 2) Визнати Договір оренди приміщення від 05.07.2021, укладений з Пшенічніковим Дмитром Олексійовичем, недійсним; 3) Визнати Договір оренди приміщення від 31.01.2024, укладений з Пшенічніковим Дмитром Олексійовичем, недійсним; 4) Стягнути з Нікіфорової Ганни Олександрівни безпідставно отримані кошти в загальній сумі 890 786,14 грн.
Дана заява обґрунтована тим, що договір оренди приміщення № 20/09-01 від 20.09.2021, укладений між ФОП Бабич І.Ю. та ТОВ “Ін Форс Груп”, договір оренди приміщення від 05.07.2021, укладений між ФОП Бабич І.Ю. та Пшенічніковим Дмитром Олексійовичем, та договір оренди приміщення від 31.01.2024, укладений між ФОП Бабич І.Ю. та Пшенічніковим Дмитром Олексійовичем, укладені з порушенням вимог ч. 1 та 2 ст. 203 ЦК України оскільки їх від імені ФОП Бабича І.Ю. підписано Нікіфоровою Ганною Олександрівною, яка не мала на момент укладення договорів достатньої цивільної дієздатності.
Господарський суд Харківської області від 05.11.2025 заяву ліквідатора Кошовського С.В. (вх. № 25456 від 03.11.2025) про зміну предмета позову задовольнив, та визначив продовжити розгляд позовних вимог у даній справі з її урахуванням.
Господарський суд Харківської області рішенням від 21.01.2026 позов задовольнив; визнав Договір оренди приміщення № 20/09-01 від 20.09.2021, укладений між Нікіфоровою Ганною Олександрівною (яка при укладанні договору діяла від імені Фізичної особи-підприємця Бабича Ігоря Юрійовича на підставі довіреності) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Ін Форс Груп” недійсним; визнав Договір оренди приміщення від 05.07.2021, укладений між Нікіфоровою Ганною Олександрівною (яка при укладанні договору діяла від імені Фізичної особи-підприємця Бабича Ігоря Юрійовича на підставі довіреності) та Пшенічніковим Дмитром Олексійовичем недійсним; визнав Договір оренди приміщення від 31.01.2024, укладений між Нікіфоровою Ганною Олександрівною (яка при укладанні договору діяла від імені Фізичної особи-підприємця Бабича Ігоря Юрійовича на підставі довіреності) та Пшенічніковим Дмитром Олексійовичем недійсним; вирішив стягнути з Нікіфорової Ганни Олександрівни в ліквідаційну масу боржника - Фізичної особи-підприємця Бабича Ігоря Юрійовича 890786,14 грн безпідставно отриманих коштів.
Мотивуючи ухвалене рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідач на підставі наданої довіреності мала право на вчинення від імені Бабич І.Ю. дозволених законодавством правочинів цивільно-правового характеру, однак такі правочини могли укладатися виключно з урахування обмежень, встановлених положеннями законодавства про банкрутство, в т.ч. щодо нерухомого майна, яке перебуває в ліквідаційній масі – виключно за згодою ліквідатора, проте всупереч викладеному, відповідач вийшла за межі своїх повноважень та уклала відповідні договори за відсутності будь-яких дозволів, що свідчить про відсутність у неї повноважень на їх укладення та недійсність укладених договорів. Суд відхилив посилання відповідача на те, що укладання договорів мало на меті саме збереження майна, яке перебуває в ліквідаційній масі та не суперечить ст.59 КУзПБ з огляду на те, що передача майна в оренду має здійснюватися ліквідатором або за його згодою, та зміст оспорюваних договорів оренди свідчить що метою їх укладення є не збереження орендованого майна, а саме здійснення підприємницької діяльності з боку орендодавця з метою отримання прибутку від здачі майна в оренду, що підтверджується фактом отримання відповідачем грошових коштів в якості орендної плати. В частині стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів, суд першої інстанції наголосив, що оскільки при укладанні договорів відповідач не була наділена відповідними повноваженнями, а наведені договори підлягають визнанню недійсними, відповідно грошові кошти отримані в якості орендної плати є такими, що набуті останньою без належних правових підстав, а тому на підставі ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню за належністю. Суд також зауважив, що кошти отримані від надання в оренду нежитлових будівель мали б надходити на ліквідаційний рахунок боржника, однак всі ці кошти отримувалися Нікіфоровою Г.О. без належних правових підстав. Також, суд зазначив, що з наданих відповідачем платіжних інструкцій взагалі не вбачається, що витрачалися саме кошти отримані від ТОВ “Ін Форс Груп” та ОСОБА_2 , оскільки в значній кількості з наданих Нікіфоровою Г.О. платіжних інструкцій платником зазначається Бабич Данило Ігорович, деякі платежі взагалі не мають будь-якого відношення до нежитлових приміщень, які були предметом оренди за спірними договорами, а матеріали справи не містять жодних допустимих доказів повної або часткової передачі отриманих коштів безпосередньо ОСОБА_3 
ОСОБА_1 не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, не застосування норм матеріального права, які підлягають застосуванню та надання неправильної оцінки доказам у справі, просить рішення Господарського суду Харківської області від 21.01.2026 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу заявник посилається на те, що: судом не наведено обґрунтування незастосування до даних правовідносин п. 1 ст. 59 Кодексу України з питань банкрутства за наявності в матеріалах справи великої кількості доказів понесених Нікіфоровою Г. О. в інтересах ОСОБА_3 витрат на утримання нежитлового приміщення; суд залишив поза увагою, що ліквідатор Кошовський С. В. не проводив роботу зі здачі в оренду нежитлового приміщення з 2017 року, не вживав заходів для пошуку орендарів, не забезпечував належне утримання приміщення, тобто позивач не надав доказів того, що він виконував свій обов`язок по забезпеченню збереження майна; суд помилково не врахував зміст ст. 239 ЦК України, оскільки Нікіфорова Г.О., діяла не від свого імені, а від імені Бабича І.Ю., у зв`язку з чим будучи представником та діючи в інтересах іншої особи, Нікіфорова Г. О. є неналежним відповідачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови в позові. Також, заявник, посилаючись на принцип заборони суперечливої поведінки, зазначає, що ліквідатор, маючи повноваження і обов`язки, надані йому Кодексом з питань банкрутства, своєю поведінкою протягом тривалого часу (8 років) дав зрозуміти, що не бажає використовувати своє право на здачу в оренду приміщень чим надав свою мовчазну згоду на укладення відповідних договорів банкрутом. 
19.03.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що: з моменту визнання Бабича І.Ю. банкрутом останній позбавлений правомочностей щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, у зв`язку з чим твердження скаржника щодо правомірності укладення відповідних договорів оренди є безпідставним; згідно з відповідними довіреностями, ОСОБА_1 уповноважена на вчинення законних дій, проте банкрут – Бабич І.Ю., особисто не мав права на самостійне укладення відповідних договорів оренди нерухомого майна, а отже і не міг уповноважити особу на вчинення такого правочину від свого імені, права на укладення якого він фактично позбавлений, внаслідок чого дії Нікіфорової Г.О. щодо укладення відповідних договорів оренди нерухомого майна є незаконними, а відповідні договори є недійсними; матеріалами справи підтверджується факт отримання коштів (орендної плати) відповідачем; твердження скаржника що метою укладення відповідних договорів оренди було не отримання прибутку, а фактичне покриття витрат пов`язаних з утриманням нежитлового приміщення є необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції встановлено, що з наданих платіжних інструкцій не вбачається, що витрачалися саме кошти, отримані від ТОВ «Ін Форс Груп» та Пшенічнікова Д.О. та в більшості наданих платіжних інструкціях платником зазначається Бабич Данило Ігорович, крім того деякі платежі взагалі не мають відношення до нежитлових приміщень, які були предметом оренди за спірними договорами та матеріали справи не містять жодних допустимих доказів повної або часткової передачі отриманих коштів безпосередньо Бабичу І.Ю.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026, в порядку ст.32 Господарського процесуального кодексу України, для розгляду апеляційної скарги визначено склад колегії суддів: Демідова П.В. – головуючий суддя, Крестьянінов О.О. – суддя, Мартюхіна Н.О. – суддя.
Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 02.03.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без руху та заявником усунуто недоліки апеляційної скарги.
Східний апеляційний господарський суду ухвалою від 05.03.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 21.01.2026 у справі № 922/4587/13(922/2765/25); призначив розгляд апеляційної скарги на "14" квітня 2026 р. о 10:30 год у приміщенні суду; встановив учасникам справи термін до 20.03.2026 (включно) для подачі відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; витребував у Господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/4587/13(922/2765/25).
Копія вказаної ухвали направлена до електронних кабінетів сторін та третьої особи-1.
Відповідно до ч.1 ст.285 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.
Частиною 6 ст.242 ГПК України, передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. 
Згідно з довідками, сформованими в комп`ютерній програмі “Діловодство спеціалізованого суду” копія ухвали суду від 05.03.2026 доставлена до електронних кабінетів сторін та третьої особи - ТОВ «Ін Форс Груп» 05.03.2026 о 18:14, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч.6 ст.242 ГПК України, копія ухвали вважається врученою 06.03.2026. 
Отже, сторони та третя особа-1 належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження, дату, час та місце розгляду апеляційної скарги заявника.
У зв`язку з відсутністю електронного кабінету у Пшенічнікова Д.О. копія ухвали суду від 05.03.2026 направлена на адресу його місцезнаходження, та згідно з рекомендованим повідомленням повернутим на адресу суду копія ухвали доставлена третій особі-2 - 20.03.2026. 
10.03.2026 матеріали справи № 922/4587/13(922/2765/25) у 2-х томах надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
07.04.2026 від представника заявника через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.
Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 14.04.2026 (з урахуванням ухвали від 20.04.2026) оголосив перерву у судовому засіданні у справі № 922/4587/13(922/2765/25) до "21" квітня 2026 р. о 15:30 год.
20.04.2026 від представника Нікіфорової Ганни Олександрівни через підсистему "Електронний суд" надійшла заява про проведення судового засідання 21.04.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису за допомогою сервісу https://vkz.court.gov.ua/, яку суд задовольнив ухвалою від 21.04.2026
Представник скаржника в судове засідання з`явилась, брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, підтримала подану апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні.
Представник позивача в судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Представники третій осіб в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом направлення копії ухвали суду до електронного кабінету третій особі-1, яка доставлена 17.04.2026 та направлення третій особі-2 листом з рекомендованим повідомленням на адресу місцезнаходження, що свідчить про належне повідомлення третіх осіб про перерву в судовому засіданні.
Враховуючи, що, відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги заявника за відсутності представників третіх осіб.
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).
Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційним господарським судом враховані обставини, встановлені судом першої інстанції про наступне.
Господарський суд Харківської області постановою від 10.12.2013 фізичну особу-підприємця Бабича І.Ю. визнав банкрутом та відкрив ліквідаційну процедуру, призначив ліквідатора. 
Господарський суд Харківської області ухвалою від 12.12.2017 ліквідатором призначив арбітражного керуючого Кошовського С.В. якого зобов`язано закінчити ліквідаційну процедуру. Станом на теперішній час ліквідаційна процедура триває.
Відповідно до довіреності серії НМК № 040344 від 16 жовтня 2020 року Бабич І.Ю. уповноважив свою дружину - Нікіфорову Г.О. представляти його інтереси, зокрема: в усіх без виключення державних органах, органах місцевого самоврядування, судах тощо, з усіх без винятку питань, які стосуватимуться довірителя; учиняти (за винятком укладення від мого імені договорів дарування належного мені майна) на умовах, відомих представнику, будь-які дозволені законодавством правочини цивільно-правового характеру, в тому числі укладати попередні договори, договори підряду, найму (оренди), купівлі-продажу, міни та інші договори, а також договори про внесення змін і доповнень до раніше укладених договорів щодо яких буде досягнута згода, у разі необхідності - розривати договори; одержувати належне йому майно, в тому числі грошові суми, в тому числі за цивільно-правовими договорами (попередніми договорами, договорами купівлі-продажу, міни, найму (оренди) та іншими договорами), у вигляді авансу, як завдаток, у порядку спадкування тощо; отримувати належні йому платежі, поштову кореспонденцію (поштові відправлення, поштові перекази, посилки, періодичні видання тощо), грошові суми за результатами вчинених правочинів цивільно-правового характеру, а також будь-які інші кошти, сплачувати належні з нього платежі, в тому числі комунальні, податки та збори. Вказана довіреність видана строком на три роки та дійсна до 16.10.2024. 
Судом першої інстанції встановлено, що на момент визнання фізичної особи-підприємця Бабича І.Ю. банкрутом, останньому на праві власності належало нерухоме майно: нежитлові будівлі загальною площею 2883,1 кв. м., що знаходяться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, смт. Супрунівка, вул. Промислова, буд. 1А. Дане майно на той час перебувало в іпотеці у АТ “Сбербанк” (правонаступник – ТОВ “Ін Форс Груп”).
20.09.2021 між Нікіфоровою Г.О., яка представляла інтереси Бабича І.Ю. і діяла на підставі Довіреності, як орендодавець, та ТОВ “Ін Форс Груп”, як орендар, уклали Договір оренди приміщення № 20/09-01, відповідно до п. 1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування приміщення, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення, що визначене у цьому Договорі (надалі іменується "Приміщення"), та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.
Пунктами 1.2-1.3 цього договору передбачено, що адреса Приміщення, що орендується: Україна, Полтавська область. Полтавський район, село Супрунівка, вулиця Промислова, 1-А. Загальна площа Приміщення, що орендується: 400 кв. м, з яких 180 кв.м. -виробниче приміщення, 152 кв.м. виставкова зала, 68 кв.м. - побутові, підсобні та туалетні приміщення
Пунктами 2.1, 4.1. 5.1, цього договору передбачено, що приміщення, що орендується, надаються Орендарю для ведення господарсько фінансової діяльності. Строк оренди приміщення, що орендується, складає 12 (дванадцять) місяців з моменту прийняття Приміщення, що орендується, за Актом прийому-передачі. Розмір місячної орендної плати за приміщення складає 20000 грн.
Відповідно до п. 10.3 цього договору, строк цього договору починає свій перебіг з 20 вересня 2021 року та закінчується 20 вересня 2022 року. 
Як зазначено судом, в подальшому строк договору подовжено наступними додатковими угодами: додатковою угодою № 1 від 01.08.2022 строк договору подовжено до 20.09.2023; додатковою угодою № 2 від 18.09.2023 строк договору подовжено до 20.09.2024. Обидві угоди підписано Нікіфоровою Г.О. (дружиною боржника).
Судом встановлено, що факт передачі майна в оренду не заперечується сторонами у справі та підтверджується залученими до матеріалів справи актами наданих послуг: акт наданих послуг № 1 від 21.10.2021, акт наданих послуг № 3 від 22.11.2021, акт наданих послуг № 5 від 21.12.2021, акт наданих послуг № 7 від 21.01.2022, акт наданих послуг № 9 від 21.02.2022, акт наданих послуг № 11 від 21.03.2022, акт наданих послуг № 13 від 21.04.2022, акт наданих послуг № 15 від 20.05.2022, акт наданих послуг № 17 від 20.06.2022, акт наданих послуг № 19 від 20.07.2022, акт наданих послуг № 21 від 22.08.2022, акт наданих послуг № 23 від 21.09.2022, акт наданих послуг № 25 від 21.10.2022, акт наданих послуг № 27 від 21.11.2022, акт наданих послуг № 29 від 21.12.2022, акт наданих послуг № 31 від 20.01.2023, акт наданих послуг № 33 від 20.02.2023, акт наданих послуг № 35 від 20.03.2023, акт наданих послуг № 37 від 20.04.2023, акт наданих послуг № 39 від 20.05.2023, акт наданих послуг № 41 від 20.06.2023, акт наданих послуг № 45 від 31.07.2023, акт наданих послуг № 46 від 31.08.2023, акт наданих послуг № 48 від 30.09.2023, акт наданих послуг № 50 від 31.10.2023. 
На виконання умов вказаного договору оренди ТОВ “Ін Форс Груп” сплатило на користь Нікіфорової Г.О. грошові кошти в загальній сумі 509096,77 грн. Сторонами на спростовується розмір отриманих в межах зазначеної угоди грошових коштів. 
В подальшому довіреністю серія НТМ № 157713 від 15 липня 2024 Бабич І.Ю. повторно уповноважив свою дружину - Нікіфорову Г.О. на вчинення дій тотожних за змістом з попередньою довіреністю. Довіреність видана строком на три роки та дійсна до 15.07.2027. 
05.07.2022 Нікіфорова Г.О., яка представляла інтереси Бабича І.Ю. і діяла на підставі Довіреності, як орендодавець, та Пшенічніков Д.О., як орендар, уклали договір оренди приміщення, відповідно до п. 1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування приміщення, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення, що визначене у цьому Договорі (надалі іменується "Приміщення"), та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.
Пунктами 1.2.-1.3. цього договору передбачено, що адреса Приміщення, що орендується: Україна, Полтавська область. Полтавський район, село Супрунівка, вулиця Промислова, 1-А. Загальна площа Приміщення, що орендується: 170 кв. м.
Згідно з п.п. 4.1, 5.1. договору строк оренди Приміщення, що орендується складає 12 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом прийому-передачі. Орендна плата становить 65 грн кв.м за місяць. Розмір місячної орендної плати за приміщення складає 11050 грн.
Відповідно до п. 10.3 цього договору, строк цього договору починає свій перебіг з 04.07.2022 року та закінчується 03.07.2023 року. 
Факт передачі майна в оренду підтверджується актом приймання-передачі приміщення від 05.07.2025. підписаного Нікіфоровою Г.О., та здійсненими Пшенічніковим Д.О. оплатами за користування приміщенням.
31.01.2024 Нікіфорова Г.О., яка представляла інтереси Бабича І.Ю. і діяла на підставі Довіреності, як орендодавець, та Пшенічніков Д.О., як орендар, уклали договір оренди приміщення, відповідно до п. 1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування приміщення, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення, що визначене у цьому Договорі (надалі іменується "Приміщення"), та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.
Пунктами 1.2.-1.3. цього договору передбачено, що адреса Приміщення, що орендується: Україна, Полтавська область. Полтавський район, село Супрунівка, вулиця Промислова, 1-А. Загальна площа Приміщення, що орендується: 300 кв. м.
Пунктом 2.1. цього договору передбачено, що приміщення, що орендується, надаються Орендарю в якості складського приміщення.
Згідно з п.п. 4.1, 5.1. договору строк оренди Приміщення, що орендується складає 12 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом прийому-передачі. Орендна плата становить 65 грн кв.м за місяць. Розмір місячної орендної плати за приміщення складає 20000 грн.
Відповідно до п. 10.3 цього договору, строк цього договору починає свій перебіг з 31 січня 2024 року та закінчується 30 січня 2025 року. 
Факт передачі майна в оренду підтверджується здійсненими Пшенічніковим Д.О. оплатами за користування приміщенням та не заперечувався Нікіфоровою Г.О. в процесі розгляду даної справи.
Судом першої інстанції встановлено, що фактичне безперервне користування Пшенічніковим Д.О. приміщеннями протягом липня 2022 року - січня 2025 року підтверджується платіжними інструкціями Пшенічнікова Д.О. про сплату орендної плати та розписками Нікіфорової Г.О. про отримання від Пшенічнікова Д.О. орендної плати та грошової компенсації за користування електроенергією за відповідні місяці. 
Зокрема, розписками Нікіфорової Г.О. від 15.02.2025 підтверджено, що станом на 15.02.2025, заборгованість з орендної плати та компенсації за користування електроенергію відсутня, від Пшенічнікова Д.О. отримано всі оплати згідно з розрахунком, зазначеним у відповідній таблиці. Згідно з розписками, загальна сума отриманих Нікіфоровою Г.О. коштів за договорами оренди від 05 липня 2022 року та від 31 січня 2024 року складає 381 689,37 грн.
Ліквідатор Кошовський С.В. звернувся до суду з позовом, зазначаючи, що ним було виявлено факт протиправних дій та порушення законодавства України щодо майна, що входить до ліквідаційної маси, який полягає в укладанні Нікіфоровою Г.О. зазначених договорів оренди в умовах відсутності повноважень, оскільки ліквідатор не надавав будь-яких дозволів на їх укладання та отримана Нікіфоровою Г.О. орендна плата є доходом, що має надходити до ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання недійсними договорів оренди та стягнення з відповідача отриманих нею в якості орендної плати грошових коштів в ліквідаційну масу в межах справи про банкрутство ФОП Бабича І.Ю. як такі, що отримані без належних правових підстав.
В свою чергу Нікіфорова Г.О. заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначила, що укладення Бабичем І.Ю. через свого представника договорів оренди нежитлових приміщень здійснено в межах ст. 59 КУзПБ з метою забезпечення збереження майна до моменту його продажу, при цьому тривала передача приміщень в оренду банкрутом з моменту визнання банкрутом в 2013 до моменту продажу в 2024, свідчить про невжиття ліквідатором жодних дій щодо управління та розпорядження майном банкрута. До того ж кошти, отримані від орендарів в якості орендної плати, нею не набуті та не збережені, а направлялися на покриття витрат Бабича І. Ю. з утримання майна, комунальних послуг, податків. Крім того, договори оренди були вчинені нею на користь довірителя та в інтересах Бабича І. Ю., тобто в даній ситуації цивільні права та обов`язки належать саме Бабичу І. Ю. , а Нікіфорова Г. О. у вказаних правовідносинах є лише представником.
Бабич І.Ю. у своїх поясненнях зазначає, що Нікіфоровою Г.О., як його представником за його дорученням, та в його інтересах було укладено договори оренди нежитлових приміщень та за рахунок коштів, отриманих від здачі приміщень в оренду, вона, за його дорученням, забезпечувала оплату комунальних послуг, підтримання приміщень в належному санітарному стані, про що свідчать платіжні доручення, які долучені до справи. Кошти, що залишались після сплати обов`язкових платежів, Нікіфорова Г. О. передавала йому особисто готівкою протягом 2021 -2024 років, які були для нього єдиним засобом для існування.
За результатами розгляду заявлених вимог суд першої інстанції ухвалив рішення, яким задовольнив позовні вимоги, з мотивів викладених у рішенні.
Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (ч.1 ст.45 ГПК України). Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу (ч.3 ст.45 ГПК України). Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (ч.4 ст.45 ГПК України).
Статтею 48 ГПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. 
Таким чином, визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав позову є правом виключно позивача. Натомість встановлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до Нікіфорової Г.О., тобто визначив її відповідачем у справі, зазначаючи, що вона за відсутності згоди ліквідатора банкрута уклала договори оренди майна банкрута та отримувала від його здачі орендну плату, яка мала надходити до ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів, що є підставою для визнання недійсними договорів оренди та повернення коштів як таких, що безпідставно отримані нею.
Одночасно в матеріалах справи наявні копії довіреностей серії НМК № 040344 від 16 жовтня 2020 року та серії НТМ № 157713 від 15 липня 2024, які свідчать, що банкрут – Бабич І.Ю. уповноважив Нікіфорову Г.О. на представництво його інтересів, в тому числі укладення договорів оренди та отримання належних йому платежів. Матеріали справи не містять доказів в підтвердження скасування вказаних довіреностей чи визнання їх недійсними.
Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно до ст.237 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. 
Згідно зі ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.
Щоб дії представника створили юридичні права і обовґязки для того, кого представляють, необхідно, щоб представник мав відповідні повноваження. 
Тобто, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. 
Перевищення повноваження — це довільне збільшення представником обсягу права на здійснення правочинів, який встановлено вказівками того, кого представляють, або нормами права. При перевищенні повноважень представник зі своєї ініціативи розширює межі наданого йому повноваження, не погодивши такий відступ із довірителем. При визначенні обсягу повноважень слід ураховувати вказівки закону, зміст довіреності та інструкцій особи, яку представляють. Правочин, учинений із перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє тощо цивільні права і обовґязки для особи, яку представляють, лише у разі подальшого схвалення цієї угоди. Якщо схвалення дій представника не відбудеться, то такий правочин правових наслідків для того, кого представляють, не тягне і має бути визнаним недійсним відповідно до ч. 1 ст. 241, ст. 239, ст. 215 ЦК.
Отже, вирішуючи питання щодо недійсності правочинів оренди, укладених за згодою власника цього майна-Бабича І.Ю його представником за довіреністю Нікіфоровою Г.О., з третіми особами, потребує визначення кола осіб, які мають бути сторонами у справі про визнання договорів оренди недійсними. 
У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Судова колегія погоджується та враховує сталу судову практику, яка базується на тому, що сторонами (позивач, відповідач) у справі про визнання правочину недійсним мають бути сторони такого правочину. Адже процесуальні права та обов`язки сторін у справі відрізняються від прав та обов`язків інших учасників (у тому числі третіх осіб). Їх права та обов`язки мають більш широкий спектр, надаючи сторонам у справі право заявляти про застосування строку позовної давності, запроваджувати процедуру укладання мирової угоди, вимагати врегулювання спору за участь судді тощо.
Подібна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 16.10.2025 у справі № 917/1173/22. Так, у релевантних матеріальних та процесуальних відносинах, в яких сторона договору у справі мала статус третьої особи у справі про визнання договору недійсним, Верховний суд зазначив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19, від 20.01.2021 у справі № 203/2/19). Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, вони не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення (постанова Верховного Суду від 21.11.2022 у справі № 754/16978/21). Пред`явлення позовної вимоги до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові та виключає необхідність надавати оцінку іншим аргументам скаржника, які стосуються передусім з`ясування обставин обґрунтованості / необґрунтованості позову, оскільки дослідженню цих обставин має передувати встановлення належного суб`єктного складу учасників спірних правовідносин (близький за змістом висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20). Незалучення всіх належних відповідачів виключає можливість вирішення судом спору про визнання недійсним договору по суті заявлених вимог.
Враховуючи викладене, заявлення позову до ОСОБА_1 , як представника Бабича І.Ю., свідчить про вимоги до не належного відповідача у даній справі, оскільки вона не є суб`єктом спірних правовідносин, а лише виконувала функції представника та діяла від імені та в інтересах довірителя. Крім того, не залучення до складу співвідповідачів – сторін за договорами оренди - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін Форс Груп» та Пшенічнікова Д.О. є самостійною підставою для відмови у позові в частині визнання договорів оренди недійсними.
Враховуючи, що позов подано до неналежних відповідачів колегія суддів вбачає наявність підстав для відмови у задоволенні позову в частині визнання договорів недійсними.
Стосовно стягнення з Нікіфорової Г.О. безпідставно отриманих коштів за договором оренди, судова колегія зазначає наступне.
У відповідності до ч 4. Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство. Отже, запроваджена у 2017 році процедура ліквідації ФОП Бабича І.Ю. продовжується в межах провадження у справі про неплатоспроможність, а саме процедури погашення боргів, визначеної розділом IV Кодексу.
За змістом ст.131 Кодексу ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) з моменту визнання боржника банкрутом розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника. З моменту визнання боржника банкрутом і до винесення судового рішення про закриття процедури банкрутства реєстрація переходу права власності від/до боржника та обтяжень майна боржника, включаючи нерухоме майно і цінні папери, що існують в бездокументарній формі, відбувається виключно на підставі заяви керуючого реалізацією. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.
Згідно ст.132 Кодексу господарський суд має право за вмотивованим клопотанням боржника та інших учасників провадження у справі про неплатоспроможність виключити із складу ліквідаційної маси майно боржника, на яке згідно із законодавством може бути звернено стягнення, але воно є необхідним для задоволення нагальних потреб боржника або членів його сім`ї. 
Порядок та черговість задоволення вимог кредиторів в межах процедури погашення боргів визначені у ст.133 Кодексу.
Підсумовуючи наведені тези Закону, колегія суддів зауважує, що всі кошти, які були отримані за договорами оренди підлягали передачі керуючому реалізацією (ліквідатору), та саме на останнього покладений обов`язок забезпечити погашення, у тому числі поточної заборгованості з утримання та збереження майна в порядку ст. 133 Кодексу. 
Судова колегія зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази передання грошових коштів від представника ОСОБА_1 банкруту ОСОБА_3 , як і не доведений обсяг коштів, який був переданий останньому. Проте, враховуючи відсутність окремого рішення суду в межах справи про неплатоспроможність ФОП Бабич І.Ю. про виключення зі складу ліквідаційної маси майна, необхідного для задоволення власних потреб Бабича І.Ю. та членів його сім`ї, були відсутні будь-які правові підстави для отримання грошових коштів від орендарів та передання їх особисто ФОП Бабичу І.О. Враховуючи попередньо наведені норми, судова колегія зауважує, що передання майна в оренду повинно було відбуватися за погодженням з керуючим реалізацією майна - ліквідатором Кошовським С.В., якому також повинні були бути передані грошові кошти від оренди майна для формування ліквідаційної маси. І саме останній мав право та обов`язок, з урахуванням вимог ст.133 Кодексу, забезпечити погашення заборгованості, пов`язаної з утриманням та збереженням нерухомого майна. 
В свою чергу Нікіфорова Г.О. також як і Бабич Д.І., керуючись ст.ст. 59, 60, 64, 113, 133 Кодексу мають право як поточні кредитори завернутися з відповідними вимогами (якщо існують докази існування таких вимог) до боржника у справі про неплатоспроможність Бабич І.Ю., та отримати задоволення своїх вимог в порядку черговості, визначеною ст.133 Кодексу, а не позачерговому, на якому наполягає відповідач. 
Стосовно доводів відповідача про необізнаність про обтяження майна у зв`язку з відсутністю арештів та обтяжень майна та бездіяльність ліквідатора, яка вимушувала Бабич І.Ю та Нікіфорову Г.О. застосовувати самостійно заходи щодо збереження майна, судова колегія зауважує наступне.
У відповідності до ст.131 Кодексу з моменту визнання боржника банкрутом:
розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника;
скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Постанова про визнання боржника банкрутом є підставою для скасування всіх арештів та інших обмежень щодо розпорядження майном такого боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні) та вчинення відповідних реєстраційних дій.
Отже, відсутність обтяжень щодо майна ФОП Бабич І.Ю. є цілком притаманним в умовах визнання останнього банкрутом та введення ліквідаційної процедури. 
В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача та Бабича І.Ю. до ліквідатора з пропозиціями щодо раціонального використання майна в ліквідаційної процедурі, як і не має доказів оскарження з цього приводу бездіяльності ліквідатора в порядку ст.ст.28, 61 Кодексу та наявності судового рішення про встановлення порушень з боку Кошовського С.В.
Таким чином, судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції про обґрунтованість вимог до Нікіфорової Г.О. про стягнення в рахунок поповнення ліквідаційної маси банкрута ФОП Бабич І.Ю. грошових коштів в сумі, безпідставно отриманої за укладеними договорами оренди з третіми особами та в умовах безпідставного розпорядження зазначеними коштами на власний розсуд, всупереч вимогам Кодексу з процедур банкрутства. 
Відповідно до положень статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду в частині визнання недійсними договорів оренди.
Судові витрати.
Відповідно до положень пп. б), в) пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України, у постанові має бути зазначений новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.
Згідно ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Частиною 1 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог частково, судовий збір, сплачений за подання позову підлягає пропорційному розподілу.
Крім того, витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню також пропорційно.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Нікіфорової Ганни Олександрівни на рішення Господарського суду Харківської області від 21.01.2026 у справі № 922/4587/13(922/2765/25) – задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 21.01.2026 у справі № 922/4587/13(922/2765/25) – скасувати в частині визнання недійсними: договору оренди приміщення № 20/09-01 від 20.09.2021, укладеного з ТОВ «Ін Форс Груп»; договору оренди приміщення від 05.07.2021, укладеного з Пшенічніковим Дмитром Олексійовичем; договору оренди приміщення від 31.01.2024, укладеного з Пшенічніковим Дмитром Олексійовичем.

3. Рішення Господарського суду Харківської області від 21.01.2026 у справі № 922/4587/13(922/2765/25) в частині стягнення з Нікіфорової Ганни Олександрівни в ліквідаційну масу боржника - Фізичної особи-підприємця Бабича Ігоря Юрійовича 890786,14 грн залишити в силі.

4.Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Ліквідатора Фізичної особи-підприємця Бабича І.Ю. арбітражного керуючого Кошовського С.В. (адреса для кореспонденції: 61022, м. Харків, а/с 4596; РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 10 689,43грн.

5.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бабича І.Ю. (який визнаний банкрутом та перебуває в процедурі погашення боргів (ліквідації), адреса для кореспонденції: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 10 900,79грн.

6.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 22.04.2026.

Головуючий суддя П.В. Демідова

Суддя О.О. Крестьянінов 

Суддя Н.О. Мартюхіна