ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/33265/25
Провадження № 33/820/141/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2025,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , працюючу продавцем ТОВ «Мережа смачного пару»,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить три тисячі чотириста гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. 
Вилучені гліцерин «Chaser» 5мл. – 1шт., кавуновий ароматизатор «Chaser tor pods» 4мл. – 1шт., та нікотиновмісний продукт «Бустер» 1 мл. - 9 шт. конфіскувати в дохід держави та знищити.
За постановою суду 10 листопада 2025 року, о 13 год. 50 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині «Вандал», що по просп. Миру 76, в м. Хмельницькому, в порушення ч.9 ст. 65 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», здійснювала продаж гліцерину «Chaser», кавунового ароматизатора та нікотиновмісного продукту «Бустер», який не містив марок акцизного податку, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просила постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі, відповідно до статті 247 КУпАП, за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП. Апелянт вказує, що нікотин, ароматизатор та гліцерин не належать до підакцизних товарів, визначених ст. 215 Податкового кодексу України, а тому наявність на вказаних товарах марок акцизного податку, якими маркуються виключно підакцизні товари, не вимагається законодавством. Звертає увагу суду, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 156 КУпАП настає для суб`єктів господарювання, а не для будь-яких осіб. В матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення нею господарської діяльності. Стверджує, що суд першої інстанції, під час розгляду справи, не перевірив чи описані товари належать до рідин, що використовуються в електронних сигаретах, внаслідок чого дійшов невірних висновків про необхідність маркування гліцерину, ароматизатору та нікобустеру марками акцизного податку. Крім того, суд першої інстанції не обґрунтував мотиви відхилення наведеної нею практики адміністративних судів.
ОСОБА_1 вказувала, що строк на апеляційне оскарження пропустила з поважних причин, так як в судовому засіданні не була присутня, про постанову суду дізналась поза межами строку на апеляційне оскарження, копію судового рішення суд їй не направляв. 
12.02.2026 ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд апеляційної скарги у її відсутність.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання та апеляційну скаргу слід задовольнити, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не була присутня в судовому засіданні 04.12.2025. На адресу Хмельницького міськрайонного суду, 19.12.2025 надійшла заява від ОСОБА_1 про видачу постанови суду, оскільки станом на дату звернення вона не отримала копію постанови від 04.12.2025. Постанову суду про притягнення її до адміністративної відповідальності вона отримала 05.01.2025, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження. За таких обставин апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження з поважних причин, і його слід поновити.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ч.1 статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами що використовуються в електронних сигаретах без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.
Однак, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 420928; письмовим поясненням ОСОБА_2 від 10.11.2025; витягом з наказу № 34 від 01.08.2025; фотознімками реалізованої продукції, однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 420928 від 10.11.2025 встановлено, що ОСОБА_1 10 листопада 2025 року о 13 год. 50 хв., перебуваючи в магазині «Вандал», що по просп. Миру 76, в м. Хмельницькому, в порушення ч.9 ст. 65 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», здійснювала продаж гліцерину «Chaser», кавунового ароматизатора та нікотиновмісного продукту «Бустер», який не містив марок акцизного податку, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.
Аналіз змісту диспозиції ч. 1 ст. 156 КУпАП дає підстави дійти висновку про те, що на законодавчому рівні передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.
Стаття 156 КУпАП є бланкетною нормою і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини врегульовані на законодавчому рівні, зокрема, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 156 КУпАП, полягає у здійсненні роздрібної або оптової, зокрема, імпорт або експорт, торгівлі спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібної торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.
Статтею 15 цього Закону передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, підприємства, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані у встановленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Системне тлумачення вказаних вище норм Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» дає підстави дійти висновку, що роздрібна торгівля тютюновими виробами та горілчаними виробами дозволяється лише суб`єкту господарювання і за наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами.
З огляду на викладене, суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 156 КУпАП, може бути лише суб`єкт господарювання-це зареєстрована юридична особа(будь-якої форми власності), або фізична особа-підприємець, які самостійно здійснюють господарську діяльність, мають відокремлене майно та несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями. До них належать підприємства, філії та інші суб`єкти.
Згідно з приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
З огляду на викладене, матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, зареєстрована, як суб`єкт господарської діяльності, тобто є фізичною-особою підприємцем, як і відсутні документальні відомості про те, що вона має ліцензію на здійснення продажу тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах. Будь-яких дозвільних документів на здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, зокрема щодо торгівлі тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, матеріали справи не містять.
Відповідно до витягу з наказу від 01.08.2025, ОСОБА_1 прийнята на посаду в ТОВ « Мережа смачного пару» продавцем-консультантом з 03 серпня 2025, однак продавець-консультатнт не є суб`єктом господарювання, а лише найманий працівник.
Тому, відповідальна особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП, повинна зазначити, яку норму вказаного Закону порушила особа стосовно, якої складений протокол.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не зазначено, які вимоги статті чи статтей Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" порушила остання, а тому, на переконання суду, об`єктивна сторона правопорушення не розкрита в протоколі.
За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, і не може бути доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.
Крім того як вбачається із матеріалів справи, окрім даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 420928 від 10.11.2025 до матеріалів справи долучено пояснення ОСОБА_2 .
В письмових поясненнях від 10 листопада 2025 працівник ГУ ДПС ОСОБА_2 вказував, що 10.11.2025 ним проводилася контрольна закупка в магазині «Вандал», що по вул. Проспект Миру, 76, в м. Хмельницький. Близько 13 год. 50хв. він придбав, в даному магазині, товар а саме: гліцерин, кавуновий ароматизатор та нікотиновмістимий продукт «Бустер, на якому були відсутні марки акцизного податку. Водночас вище вказаний «Бустер» заборонений до розповсюдження на території України, про що він в подальшому повідомив на лінію «102» (а.с.4).
Апеляційним судом встановлено, що крім наявних, у цій справі, письмових поясненнях ОСОБА_2 , які були відібрані працівником поліції, безпосередньо на місці події, в ході оформлення матеріалів 10 листопада 2025 року, не має складеного протоколу контрольної закупки, акта контрольної закупки , свідків чи відеофіксації, експертного підтвердження, що вказані рідини є нікотиновмісними товарами.
Сама по собі рапорт і пояснення працівника ГУ ДПС не можуть вважатися належніми і достатніми доказами факту вчинення адміністративного правопорушення.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено працівником поліції, який безпосередньо не був очевидцем події.
Досліджені в ході апеляційного розгляду докази не доводять факту здійснення ОСОБА_1 закупки зазначених рідин. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що працівниками поліції не встановлено чи відносяться ароматизатор «Бустер» та інші рідини до нікотиновмісних речовин, чи використовуються вони в елеткронних сигаретах та чи підлягають акцизуванню, відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до п. 14.1.252 Податкового кодексу України тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників, інші відмінні від рідин, що використовуються в електронних сигаретах, нікотиновмісні продукти, їх замінники для куріння, нюхання, смоктання, жування чи вдихання без горіння шляхом нагрівання
Згідно зі ст. 215.1 ПКУ 215.1. до підакцизних товарів зокрема належать тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; тютюнова сировина, тютюнові відходи; рідини, що використовуються в електронних сигаретах.
Таким чином, уповноваженим суб`єктом не встановлено, чи підлягає вказаний вид товару акцизуванню, а тому не доведено наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП.
Оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП, крім того, вона не є суб`єктом цього правопорушення, а тому, на думку апеляційного суду, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Такий висновок неоднаразово висловлений Європейським судом з прав людини.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Суд зауважує, що в справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.
Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції, оскільки зібрані у даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и л а:

Поновити  ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2025.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2025 року про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП скасувати.
Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду Кулеша Л.М.