П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 947/34739/25	

Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В. 
Дата і місце ухвалення: 30.12.2025р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :
16 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1862628 від 02.09.2025р., якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.178 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду.
Позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч.4 ст.123 КАС України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить скасувати ухвалу від 30.12.2025р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні питанні про дотримання позивачем строку звернення з даним позовом до суду та наявності поважних причин його пропуску, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням ОСОБА_1 на те, що посадовою особою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності позивача, в окремій кімнаті, без проведення процедури, визначеної КУпАП. Апелянт стверджує, що у день винесення відповідачем спірної постанови її копію не було вручено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, відповідач не надав доказів відправлення копії постанови серії ЕГА №1862628 від 02.09.2025р. у відповідності до вимог КУпАП, рекомендованим поштовим листом «Укрпошти» за вих.№19188 від 02.09.2025р., а також доказів отримання цього листа позивачем.
Також, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, встановивши вчинення громадянином ОСОБА_1 всіх необхідних дій для звернення до суду, повертаючи адміністративний позов фактично позбавив позивача права доступу до правосуддя, можливості захисту своїх прав. Судом не враховано, що позивач, попри обмежені можливості, без зайвих зволікань здійснив всі необхідні для звернення до суду дії: уклав договір з адвокатом, сплатив судовий збір, тобто вчинив активні дії щодо захисту своїх прав.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Залишаючи спірною ухвалою від 30.12.2025р. позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.286 КАС України, та не довів наявності поважних причин такого пропуску, які могли б бути підставою для його поновлення. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
Стаття 6 Конвенції Європейського суду з прав людини гарантує особі право на справедливий суд. 
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Питання строків звернення до адміністративного суду врегульовано приписами статті 122 КАС України, згідно із частиною першою якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший).
За правилами ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею 286 КАС України.
Частиною другою статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Таким чином, законодавець визначив десятиденний строк достатнім з тим, аби особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, визначилася, чи оскаржуватиме вона відповідну постанову в судовому порядку.
Як слідує зі змісту ст.123 КАС України подання до суду позовної заяви з пропуском строку звернення до суду не є безумовною підставою для застосування наслідків такого пропуску у вигляді повернення такої позовної заяви або залишення її без розгляду. Відповідний строк може бути поновлений ухвалою суду за наявності поважних, документально підтверджених причин його пропуску. При цьому, обов`язок доведення існування таких причин покладено на позивача, тобто особу, яка звертається на суду.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.
Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 правомірності постанови Департаменту патрульної поліції Національної поліції України по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1862628 від 02.09.2025р., якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.178 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при зверненні до суду першої інстанції просив поновити йому строк звернення до суду, посилаючись на те, що копію спірної постанови у день її винесення він не отримував, фактично отримав лише 08.09.2025р. у відповідь на звернення його представника та вжив невідкладних заходів щодо її оскарження в судовому порядку. 
На вказані обставини посилається апелянт і в обґрунтування поданої ним апеляційної скарги. Стверджує, що звернення до суду 16.09.2025р. відбулося в межах десятиденного строку, передбаченого частиною другою статті 286 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань ОСОБА_1 , оскільки, як вбачається з матеріалів справи, спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення прийнято відповідачем 02.09.2025р. о 00:51 год.
Із дослідженого судом відеозапису (ПВР №471330) вбачається, що 02.09.2025р. о 01:02:24 год. ОСОБА_1 , на виконання вимог ст.285 КУпАП, посадовими особами Департаменту було ознайомлено зі змістом постанови серії ЕГА №1862628 від 02.09.2025р. та запропоновано отримати її копію, від чого позивач відмовився.
Отже, позивач був обізнаний про наявність відповідної постанови ще в день її винесення, тобто 02.09.2025р. і, відповідно, мав можливість оскаржити цю постанову у строки, визначені законом.
Апеляційний суд зауважує, що реалізація особою права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду. Не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
ОСОБА_1 у даному випадку мав дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду, однак допустив необґрунтоване зволікання, яке унеможливлює і не виправдовує втручання у принцип юридичної визначеності стосовно виниклих правовідносин.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає, що висновок суду про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч.4 ст.123 КАС України ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2025 року колегія суддів не вбачає. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	І.І. Тарновецький   О.А. Шевчук