Єдиний унікальний номер справи 333/11894/25
Номер провадження 2/333/1591/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України 
10 березня 2026 року        місто Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя	
у складі: за участю: 	головуючого – судді секретаря судового засідання 	Стоматова Е.Г. Бережної Д.О.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
15 грудня 2025 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просить суд: звільнити (припинити стягнення з) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Запоріжжя на виконання заочного рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 06.09.2013 р. у справі № 336\5738\13-ц.
В обґрунтування поданого позову представник зазначив, що ОСОБА_1 від шлюбних стосунків із ОСОБА_2 , мають спільну неповнолітню доньку – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2013 року у справі № 336/2503/13-ц шлюб між ними було розірвано. На підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Запоріжжя на виконання заочного рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 06.09.2013 р. у справі № 336\5738\13-ц із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини доходу боржника, починаючи з 15 липня 2013 року до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. До травня місяці вказаний виконавчий лист перебував на виконанні в ДВС. Станом на дату складання цього позову відсутнє відкрите виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа. Наразі з 20.11.2025 року ОСОБА_4 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_6 . Вони обидва зареєстровані і проживають за адресою АДРЕСА_3 . У той же час, рішення про стягнення аліментів не скасовано, ОСОБА_1 так само має обов`язок сплачувати аліменти та виконувати рішення суду. У провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальна справа № 336/8205/25 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (ЄРДР № 12025082080001036 від 08.07.2025). Як відомо обвинуваченій наразі обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (Запорізький СІЗО). Відтак, донька об`єктивно не може проживати з матір`ю. Отже, з 20.11.2025 року ОСОБА_7 почала проживати з батьком. Отже, є несправедливим, оскільки аліменти сплачуються на утримання сина для забезпечення його потреб, але з 20.11.2025 року донька знаходиться на повному утриманні платника аліментів.
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 16 грудня 2025 року прийнято в провадженні судді Стоматова Е.Г. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не відомі. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило. З заявою про розгляд справи за її відсутності відповідач до суду не зверталась.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин.
Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 10 березня 2026 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 29 квітня 2013 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 13.12.2008 року, про що зроблено актовий запис № 812.
Від даного шлюбу народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якої є: батько – ОСОБА_1 , а мати – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 250.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя по справі №336/5738/13-ц від 06 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, на користь ОСОБА_2 щомісячно 1/4 частину його доходу на утримання дочки ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 15 липня 2013 року до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи №04-19//16092 від 12 грудня 2016 року та № №04-2617-1353 від 15 січня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 04 квітня 2006 року, ОСОБА_4 , зареєстрована з 28 лютого 2009 року. 
Також відповідно до акту, що засвідчує факт проживання осіб від 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 проживають за адресою: АДРЕСА_3 з 2009 року.
Відповідно до акту обстеження умов спеціалістів відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 12 грудня 2025 року, встановлено, що квартира АДРЕСА_4 розміщена на 9 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 2-х кімнат, має в наявності електро-, водо-постачання. Умови проживання належні. В помешканні охайно та чисто. Є всі необхідні меблі та побутова техніка, шафа з речами, продукти харчування. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: є окреме спальне місце, одяг та взуття за віком, місце для навчання, необхідні приладдя та гаджет. За адресою проживають: ОСОБА_8 – батько, ОСОБА_9 – дід, ОСОБА_10 – баба, ОСОБА_1 . 
Згідно відомостей з АСВП відсутнє відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ..
Мотиви та застосовані норми права.
Між сторонами виник спір щодо припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини.
Правовідносини між сторонами регулюються СК України.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.
Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Відповідно до ч. 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.
Аналіз частини другоїстатті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.
Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Згідно з ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та на підставі припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.
І відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.
Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Як встановлено, ОСОБА_1 , 2009 року народження проживає з батьком – позивачем по справі, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 , які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 06.09.2013 року.
З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Якщо спільна дитина сторін проживає з позивачем, то існує необхідність припинення стягнення аліментів з нього.
Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати аліментів.
Верховний Суд звертає увагу, що практика застосування статті 197 СК України залежить від обставин кожної конкретної справи, з огляду на те, що «обставина, яка має істотне значення» у розумінні частини другої статті 197 СК України, у кожному випадку має індивідуальний характер, а питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Стаття 273 СК України передбачає, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Як встановлено судом, дитина ОСОБА_1 на даний час проживає з батьком – позивачем по справі та перебуває на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.
Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для припинення сплати аліментів.
Рішення про припинення стягнення аліментів повинно також відповідати найкращим інтересам дитини, оскільки таке рішення не звільняє від обов`язку батька - платника аліментів утримувати дитину.
Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір. Таке припинення стягнення аліментів можливе тоді, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.
Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17, від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21, від 3 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21.
На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала, і настання цих обставин впливає на припинення для позивача сплати періодичних платежів, зокрема аліментів на утримання доньки.
Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачана утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Запоріжжя на виконання заочного рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 06.09.2013 р. у справі № 336\5738\13-ц, оскільки факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача на користь відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Однак, позивачем заявлена вимога заявлена не була, отже у суду відсутні підстави для стягнення.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст. 273 СК України,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів – задовольнити.
Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП – РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Запоріжжя на виконання заочного рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 06.09.2013 р. у справі № 336/5738/13-ц, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.
Повний текст судового рішення складено 10 березня 2026 року.
Суддя Комунарського районного суду 
міста Запоріжжя     Е.Г.Стоматов