РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року 	справа № 580/98/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у спрощеному письмовому провадженні в залі суду адміністративний позов адвокатки Білоус Т.А. від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

05.01.2026 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвокатки Білоус Т.А. від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі – позивач) до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (04060, м.Київ, вул.Вавилових, буд.10; код ЄДРПОУ 44681053) (далі – відповідач) про:
визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 17.09.2025 №11024/ТД/ДПС/ФС-286;
стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача фактично понесених судових витрат. 
Стверджують, що відповідач безпідставно ухвалив рішення про накладення адміністративного штрафу на позивача. Зокрема, рішення прийняте без його участі. Не погоджується з тим, що факт одноразового виконання розрахункової операції може свідчити про виконання працівником роботи, оскільки відсутні систематичність дії, підпорядкування внутрішньому розпорядку, виконання роботи за конкретною кваліфікацією/посадою, оплата праці. В акті податкової перевірки відсутні посилання на документи, які посвідчують особу ОСОБА_2 і вона ніколи в нього не працювала. Крім того, відповідач не забезпечив позивачу право подати докази та пояснення по суті, завчасно не повідомив про розгляд справи. Стверджує, що Порядок №509 надає відповідачу право використати відомості акту податкової перевірки, яка має бути саме документальною виїзною, а не фактичною.
Ухвалою суду від 12.01.2026 позовну заяву прийнято до провадження Черкаського окружного адміністративного суду, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали про прийняття до розгляду, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. 
26.01.26 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що спірне рішення прийняте у зв`язку з виявленим за наслідками податкової фактичної перевірки допущенням позивачем до роботи неоформленого працівника. Для розгляду протоколу про адміністративне порушення запрошено позивача до відповідача на засідання, але рекомендований лист, направлений на його офіційну адресу, повернувся за закінченням терміну зберігання. Тому за допуск до роботи продавців, які дотримувалися внутрішнього трудового порядку та не оформлені офіційно позивачем, як роботодавцем, його притягнено до відповідальності.
Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.
Зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань від сторін для суду щодо бажання взяти участь у відкритому судовому засіданні, з огляду на відсутність доцільності призначити у справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд дійшов висновку розглянути справу на підставі наявних письмових доказів без їх виклику (у спрощеному письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази, оцінивши заявлені доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Листом від 22.08.2025 Головне управління ДПС у Черкаській області повідомило відповідача про те, що на підставі наказу від 21.02.2023 №355-п надає інформацію щодо суб`єктів господарювання, в яких під час фактичних податкових перевірок виявлені порушення трудового законодавства, а саме під час контрольно-перевірочних заходів виявлено допуск працівника до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Листом направлено для розгляду в межах компетенції та прийняття рішення згідно з чинним законодавством копії матеріалів фактичної перевірки, опис порушень трудового законодавства, виявлених під час проведення фактичної перевірки, а про результати розгляду просив його повідомити. Додатком надані: опис порушень трудового законодавства та копії матеріалів фактичних перевірок щодо суб`єктів господарювання: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
16.07.2025 посадові особи Головного управління ДПС у Черкаській області склали акт про відмову ОСОБА_5 отримати направлення та наказ на проведення перевірки позивача, який перебуває на загальній системі оподаткування.
Згідно з відомостями акту фактичної перевірки позивача від 21.07.2025 перевірку розпочато з 16.07.2025 18год. 00хв. до 18.07.2025 о 15год. 45хв. і встановлено наступні факти. Особа, яка фактично здійснила розрахункову операцію через РРО, здійснила відпуск товару, надала інспектору платіжний документ, отримала копію наказу на перевірку та направлення, - ОСОБА_5 , допущена до роботи без повідомлення про таке приймання. Запит про надання для податкової перевірки документів сформований 16.06.2025 терміном виконання до 21.07.2025.
Тому 28.08.2025 відповідач склав повідомлення про початок адміністративного провадження та запрошення учасника адміністративного провадження на слухання в адміністративній справі, який направив позивачу на офіційно зареєстровану адресу рекомендованим листом. Ним повідомив про отримання акту податкової перевірки та початок адміністративного провадження 26.08.2025 щодо накладення штрафу згідно з ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), право бути заслуханим і надати документи для спростування до 08.09.2025, а розгляд протоколу призначено на 10.09.2025 об 11год. 20хв. Тому запропонував надати до вказаної дати:
1. Повідомлення про прийняття на роботу працівників, які зазначені в акті. У разі подання зазначених повідомлень, надати їх копії та квитанція (№ 2 про отримання повідомлення);
2. Копії наказів про прийняття працівників на роботу, які зазначені в акті.
3. Копію акту про відмову від підпису акту на проведення перевірки (у разі складання такого акту);
4. Копію заперечення на акт перевірки в порядку, визначеному статтею 86 Податкового кодексу України (у разі подачі заперечення на акт перевірки);
5. Копію документів, підтверджуючих факт укладання трудових, в тому числі і інших договорів відносно застрахованих осіб, які виконували роботи (надавали послуги), акти виконаних робіт;
У разі не надання подання пояснень та/або заперечень справа буде розглянута за наявними матеріалами.
Згідно з відомостями трек-відправлення та довідки Укрпошти вказане вище повідомлення не вручене із-за закінчення терміну зберігання.
17.09.2025, посилаючись на виконання ст.265 КЗпП України, ст.53 Закону України “Про зайнятість населення”, ч.3 ст.34 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, та на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України відповідач виніс спірне рішення - постанову №11024/ТД/ДПС/ФС-286 про накладення на позивача штрафу уповноваженими посадовими особами в сумі 80000,00грн за прийняття на роботу ОСОБА_2 (з 16.07.2025 18год. 00хв. до 18.07.2025 о 15год. 45хв.) без належного оформлення трудових відносин і без повідомлення органам ДПС про прийняття її на роботу (далі – Спірне рішення).
Тому позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) Державна служба України з питань праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно з підп.54 п.4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.
Пункт7 Положення №96 приписує, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до Положення про Управління Держпраці, затвердженого у новій редакції наказом Держпраці від 03.08.2018 № 84 (далі - Положення № 84), Управління Держпраці у Черкаській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно їй підпорядковується.
Згідно з підп. 5 п.4 Положення № 84 Управління Держпраці у Черкаській області відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі, їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Відповідно до підп. 50 п.4 Положення №84 Управління Держпраці у Черкаській області накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.
Згідно з підп.5 п.6 Положення №84 Управління Держпраці у Черкаській області для виконання покладених на нього завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці.
Отже, Спірне рішення прийняте відповідачем на виконання його функцій і завдань.
З приводу підстав Спірного рішення суд урахував.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 5 липня 2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення» (далі – ЗУ №5067-VI) зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.
Здійснення контролю за використанням роботодавцями та безробітними коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття відповідно до п.11 ч.1 ст.22 ЗУ №5067-VI.
Робоче місце – згідно з п.20 ч.1 ст.1 ЗУ №5067-VI - місце (приміщення), на якому працівник постійно чи тимчасово перебуває в процесі трудової діяльності і яке визначене, зокрема на підставі трудового договору (контракту).
Трудова функція - це інтегрований, переважно автономний набір трудових дій, що визначається характерним для нього технологічним процесом та передбачає наявність певних компетентностей, необхідних для їх виконання (ст.41 КЗпП України).
Зважаючи, що протягом фактичної податкової перевірки позивача ОСОБА_2 мала допуск до його фінансових ресурсів, користування РРО, виконувала видачу товарних запасів та з огляду, що інших осіб, які би виконували ці функції, не встановлено, відповідач обґрунтовано врахував її як особу, що у позивача працює фактично. То ж посилання позивача на одноразову дію, відсутність систематичної діяльності та внутрішнього трудового розпорядку, документів на встановлення її особи, не спростовують відомості фактичної перевірки та правильність висновків відповідача про те, що відповідна особа була допущена позивачем до виконання роботи. Також не спростовано того, що трудова діяльність не була офіційно оформленою, що становить порушення вказаних вище норм закону.
Частиною другою статті 265 КЗпП України передбачено відповідальність юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, за порушення вимог законодавства про працю.
Відповідно до приписів ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків (крім випадків, якщо платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків є сам працівник) - у десятикратному розмірі, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Зазначені штрафи є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у ч.2 ст.265 КЗпП України, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановила, що мінімальна заробітна плата у 2025 році становить 8000,00грн. Отже, застосований розмір санкції Спірним рішенням – 80000грн - відповідає вимогам закону і відповідач дотримався в цій частині меж свої повноважень.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок №509).
Відповідно до п.2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту).
Штрафи накладаються на підставі:
рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;
акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;
акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;
акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;
акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Отже, акт податкової перевірки можу бути як щодо документальної, так і щодо фактичної перевірки, а протилежні доводи позивача не обґрунтовані.
Згідно з положеннями п.3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Як свідчать встановлені обставини спору, відповідач вжив необхідних заходів для повідомлення позивача про розгляд його справи, про право бути заслуханим і надати документи, направивши на офіційну адресу позивача рекомендованим листом відповідне повідомлення завчасно і достатньо в строках для виконання. Проте, з незалежних від нього причин за закінченням терміну зберігання позивач їх не отримав. Поважних причин такого не отримання не встановлено. Про виявлений факт порушення трудового законодавства позивач знав з акту податкової перевірки. Отже, мав об`єктивно врахувати, що поштова кореспонденція на його адресу надіслана з цього приводу.
То ж розгляд за його відсутності, у т.ч. зважаючи на відсутність доказів спростування виявленого порушення, не свідчить про грубе порушення відповідачем закону, позаяк неотримання документів особою не може легалізувати факт порушень, слугувати засобом уникнення відповідальності та не означає протиправності Спірного рішення, оскільки пунктом 4 Порядку №509 передбачено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу - тобто, факт порушення закону в господарській діяльності.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.
Порушень відповідача вказаних норм не встановлено.
Тому суд дійшов висновку про правомірність Спірного рішення та відсутність підстав для його скасування.
З огляду на викладене позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню, а судові витрати – розподілу згідно зі ст.139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову адвокатки Білоус Т.А. від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (04060, м.Київ, вул.Вавилових, буд.10; ЄДРПОУ 44681053) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 17.09.2025 №11024/ТД/ДПС/ФС-286.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.
3. Копію рішення направити учасникам справи.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного його тексту.

Суддя 	Анжеліка БАБИЧ