Справа № 954/2556/25 
Провадження по справі № 2/129/936/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" квітня 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді Бондар О.В.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін та їх представників в місті Гайсині цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
установив:
07.01.2026 до суду за підсудністю надійшла позовна заява, у якій представник позивача зазначив про те, що 09.01.2022 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, положеннями зазначеної анкети визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі-Договір), підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вищевказаних документів у мобільному додатку та зобов`язався їх виконувати, зазначив про те, що всі наступні правочини між ним та Банком будуть засвідчуватися ним його електронним цифровим підписом; на підставі даного договору відповідач отримав розрахункову карту № НОМЕР_1 та кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок з можливістю його коригування, зі сплатою річних відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2 на місяць, 74,4% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка; станом на 03.12.2024 у відповідача прострочення зобов`язання по сплаті щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі п.п.5.17 п.5 Розділу II Умов відбулось істотне порушення умов договору з подальшим обов`язковим погашенням суми заборгованості, однак відповідач своїх зобов`язань належно не виконав, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 22274,16 грн., які представник позивача просить стягнути з відповідача в примусовому порядку, а також судові витрати. 
Ухвалою судді Гайсинського районного суду від 07.01.2026 відкрито спрощене провадження без виклику сторін у справі. 
Представник відповідача ОСОБА_2 06.03.2026 подала до суду відзив, в якому не погоджується з розміром суми заборгованості 22274, 16 грн., визначену банком за позовною заявою, оскільки має меншу суму заборгованості за тілом кредиту. Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 09.01.2022 за розділом 1 має період з 05.02.2022 по 04.06.2025 р., за розділом 15 сума погашення за наданим кредитом складала суму 414050,63 грн.; за розділом 9 нараховано відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом, зазначаються нараховані відсотки в сумі, які постійно сплачувалися ОСОБА_1 що зазначено в розділі 10 зазначено, що всі суми нарахованих відсотків на поточну заборгованість ОСОБА_3 були сплачені. Тобто за наданим банком розрахунком заборгованості за договором №б/н від 09.01.2022 відсутня заборгованість за процентами за користування кредитом; в розділі 3 залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) з 24.06.2023 р. наявна заборгованість, яка на 01.12.2024 р. складала вже суму 19181,75 грн., залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) на цю дату 3092,41 грн., вже на 02.12.2024 р. 19181,75 грн., обґрунтування суми заборгованості банком не наводиться. Залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає суму 22274,16 грн. - є необґрунтованою сумою та не є тілом кредиту. Так в поясненнях до Виписки про рух коштів на рахунку зазначається, що кредитний ліміт був встановлений 10000 грн., що не заперечується відповідачкою; банк зазначає, що відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус)-12274,16 грн. Був наданий відповідачці Овердрафт- (мінус) в сумі 12274,16 грн., коли Клієнту не вистачало власних коштів для оплати заборгованості. Дійсно відповідачка користувалася овердрафт, але суми за мінусом погашала поповненням карти, тому заборгованості в сумі 12274,16 грн. не має, різниця заборгованості за випискою про рух коштів за карткою Клієнта ОСОБА_1 складає суму 22365,32-21060=1305,32 грн., що є боргом і цю суму відповідачка визнає, а в решті вимог заперечує з огляду на зазначені пояснення. Позивач не довів належними, допустимими, достовірними доказами про те, що у відповідачки ОСОБА_1 існує заборгованість за тілом кредиту в сумі 10000 грн. та в сумі овердрафт 12274,16 грн.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів представника відповідача, зазначив таке: заповненням анкети-заяви відповідач (позичальник) підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом момент підписання, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Наведений висновок відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 07 квітня 2021 року, справа №623/2936/19, які згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховувати суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. В п. 3 анкети-заяви до договору відповідач просить встановити кредитний ліміт на суму зазначену у мобільному додатку, а також погоджується, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит будуть нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Решта умов, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в договорі та тарифах. Окрім того, відповідач погодився з тим що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, а також з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку (додається) кредитний ліміт боржника складає 10000 грн., баланс складає - (мінус) 12 274,16 грн., тобто заборгованість складає 22 274,16 грн.; ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 10000 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 12 274.16 грн., овердрафт - (мінус) 12 274.16 грн. виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами, платежі розстрочки. Відповідно до пункту 5.20 розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк” термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; у зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції зпоповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість; процентна ставка (поточна) - базова процентна ставка 3,1 % в місяць (37,2% річних); процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) 6,2 % у місяць (74,4% річних), тобто у випадку коли Боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,1 % в місяць (37,2% річних), коли Боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процента (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,2 % у місяць ( 74,4% річних). Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 420 938.07 грн., та зроблено витрат по картці на суму 443 212.23 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 22 274.16 грн. (443 212.23 грн. - 420 938.07 грн. = 22 274.16 грн.). Всі поповнення використовувалися Відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. У зв`язку з тим, що Відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість.
13.03.2026 суд отримав заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача підтримала свою позицію щодо визнання відповідачем позовних вимог в розмірі 1305,72 грн. заборгованості за тілом кредиту, в решті позовних вимог відмовити.
З урахуванням позицій сторін, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав.
Встановлено, що 09.01.2022 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, положеннями зазначеної анкети визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі-Договір), підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вищевказаних документів у мобільному додатку та зобов`язався їх виконувати, зазначив про те, що всі наступні правочини між ним та Банком будуть засвідчуватися ним його електронним цифровим підписом; на підставі даного договору відповідач отримав розрахункову карту № НОМЕР_1 та кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок з можливістю його коригування, зі сплатою річних відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2 на місяць, 74,4% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка; станом на 03.12.2024 у відповідача прострочення зобов`язання по сплаті щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі п.п.5.17 п.5 Розділу II Умов відбулось істотне порушення умов договору з подальшим обов`язковим погашенням суми заборгованості, однак відповідач своїх зобов`язань належно не виконав, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 22274,16 грн.
Відповідно до виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_1 , належній відповідачу, всього за весь час користування карткою ОСОБА_1 було проведено поповнень карткового рахунку на суму 420 938,07 грн. та зроблено витрат по картці на суму 443 212,23 грн., отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 22 274,16 грн. (443 212,23 грн. - 420 938,07 грн. = 22 274,16 грн.).  
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
В абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року в справі №404/502/18, від 07.10.2020 року в справі №127/33824/19.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно зі ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; у ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).
За змістом ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_1 , належній відповідачу, всього за весь час користування карткою ОСОБА_1 було проведено поповнень карткового рахунку на суму 420 938,07 грн. та зроблено витрат по картці на суму 443 212,23 грн., отже, сума коштів, яка досі не була повернута позивачу становить 22 274,16 грн. (443 212,23 грн. - 420 938,07 грн. = 22 274,16 грн.).  
Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем (позичальником) кошти та проценти за користування ними загалом 22274,16 грн. за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.01.2022 в добровільному порядку позивачуне сплачені відповідачем, то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача у розмірі 22 274,16 грн. необхідно стягнути рішенням суду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог (100%) 3028 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позовні вимоги задовільнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (ЄДРПОУ 21133352, адреса буд. 23 вул. Оленівська м.Київ 04080) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.01.2022 в розмірі 22274,16 грн. (двадцять дві тисячі двісті сімдесят чотири гривні 16 копійок) та судові витрати на сплату судового збору в сумі 3028 грн.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.
Суддя: