Справа № 346/4280/24 
Провадження № 22-ц/4808/235/26 
Головуючий у 1 інстанції Коваленко Д. С. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Бойчука І.В.,
суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Боднарука Василя Васильовича на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2025 року під головуванням судді Коваленка Д.С. в м. Коломия,
в с т а н о в и в:
В серпні 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 56 027,6 грн за договором про надання банківських послуг та судові витрати.
Позовна заява обґрунтована тим, що між АТ «Альфа-банк» та відповідачем був укладений договір комплексного банківського обслуговування №630243137, згідно якого банк відкрив рахунок та здійснював його кредитування. Відповідач своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у строки і порядку встановлені договором не виконав. 
Тому, позивач просив суд стягнути заборгованість в розмірі 56 027,6 грн, з яких: 48 090, 92 грн заборгованість по тілу кредиту, 7 936,68 грн заборгованість по процентах за користування кредитом. 
Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2024 року позов задоволено.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 19.01.2015, яка станом на 20.12.2021 року складає 56 027,60 грн, з яких: 48 090,92 грн борг по кредиту та 7 936, 68 грн борг по процентах за користування кредитом, судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100 грн. 
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2024 року.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2025 року позов задоволено.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 19.01.2015, яка станом на 20.12.2021 року складає 56 027,60 грн, з яких: 48 090,92 грн борг по кредиту та 7 936, 68 грн борг по процентах за користування кредитом, судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100 грн. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Боднарук В.В. подав апеляційну скаргу.
Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального і матеріального права, у зв`язку з тим, що судом було неправильно, неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм процесуального права.
Вказав, що рішення прийнято без участі сторони відповідача, незважаючи на те, що 01.12.2025 представник відповідача адвокат Боднарук В.В. завчасно прибув в Коломийський міськрайонний суд, у встановленому порядку зареєструвався, повідомив секретаря судового засідання про прибуття в судове засідання і чекав під кабінетом судді. Хвилин через 20 вийшов секретар судового засідання і повідомив, що рішення прийнято без участі представника відповідача. В судовому засіданні сторона відповідача мала намір долучити копії документів, які підтверджують про відсутність заборгованості по кредиту і які раніше не мала можливості долучити до матеріалів цивільної справи з поважних причин, перебуванням відповідача протягом тривалого часу в Дніпропетровській області і неможливості без його присутності знайти квитанції про сплату кредиту.
На переконання апелянта договору не існує, є акцепт пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту №630243137, що не є одним і тим самим. Навіть в самому акцепті вказано, що укладено угоду, а не договір. Крім того в додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») вказано, що на підставі анкети-заяви про акцент публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 строком на 2 роки з моменту випуску картки. Тобто дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування процентів та комісії 19.01.2017.
Зазначив, що посилання суду на укладення 19.01.2015 між ОСОБА_2 і банком договору є не досить коректним, оскільки розрахунок заборгованості долучений позивачем неможливо прочитати і відповідачу не зрозуміло звідки виникла вказана сума заборгованості. Тому, наданий до суду розрахунок сам по собі не може бути належним та допустимим доказом наявності боргу та його розміру, оскільки нічим не підтверджується і його правильність неможливо перевірити. Окрім того вказаний розрахунок не оформлений належним чином, оскільки в ньому не зазначено прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17 квітня 2003 року. 
Вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення спору.
Вказав, що датою остаточного повернення кредиту є 19.01.2017, яка є і датою припинення нарахування відсотків. Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховані до 20.12.2021 поза межами терміну, який сплив у січні 2017 року.
Просив скасувати рішення, ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, враховуючи таке.
Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього як позичальника утворилась заборгованість спочатку перед первинними кредиторами, а потім і перед новим кредитором (позивачем) за договором комплексного банківського обслуговування №630243137 у розмірі 56 027, 60 грн і оскільки доведеним є факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань є підстави для стягнення вказаного боргу.
Апеляційний суд вважає, що такі висновки суду першої інстанції є правильними, враховуючи таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 19 січня 2015 року ОСОБА_2 була підписана анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум».
Пунктом 2 вказаної заяви передбачено, що відповідач виявив бажання відкрити в банку рахунок ЕПЗ та отримати картку, отримати від банку кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 75 000 гривень по його рахунку ЕПЗ на умовах, що вказуються в договорі та додатку до договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум» з урахуванням умов публічної пропозиції.
Згідно пункту 6 підписанням цієї анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, він підтверджує, що із змістом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка оприлюднена на інтернет-сторінці банку за електронною адресою, правилами користування банківською карткою, тарифами ПАТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною договору, ознайомлений та цілком згідний. 
Також відповідач до моменту укладення договору ознайомився у письмовій формі з основними умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями перевагами та недоліками, інформацію про сукупність вартістю кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту (том 1 а.с. 198).
Крім цього підписанням цієї анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб відповідач підтвердив, що ця анкета - заява є акцентуванням публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» в розумінні статті 642 ЦК України. Також відповідач надав банку свою письму згоду на обробку його персональних даних в порядку та на умовах визначених умовах публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» (том 1 а.с. 5, 198).
З довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум», яка підписана відповідачем, встановлено, що строк дії картки визначено 2 роки з можливістю пере випуску картки за умови дотримання клієнтом умов договору, дія кредитної лінії встановлена 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, максимальна сума кредиту встановлена 75 000 грн, кредит видано на споживчі потреби. 
Погашення кредиту визначено щомісячно, не менш ніж сума обов`язкового мінімального платежу, з можливістю дострокового погашення без додаткових комісій. Розрахунковий період дорівнює одному місяцю. Датою початку першого розрахункового періоду і закінчення всіх розрахункових періодів є дата відкриття банком рахунку (активації рахунку). Датою початку всіх наступних розрахункових періодів є дата, яка слідує за датою відкриття рахунку. Пільговий період – період часу (від дати початку розрахункового періоду) протягом якого, за умови повного повернення клієнтом суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, що існувала на кінець останнього дня розрахункового періоду, процентна ставка за користування відновлювальною карткою лінією, що використана для розрахунків за товари (роботи, послуги) в торгово-сервісних підприємствах та/або сплати суми комісії/процентів чи інших платежів сплата яких передбачена умовами цього договору, які клієнт сплачує за здійснення операцій по рахунку СПЗ, встановлюється у розмірі 0.01% від суми операцій з розрахунків за товари (роботи, послуги) в торгово-сервісних підприємствах. 
У випадку настання обставин, що зумовлюють застосування до відносин клієнта та банка, що регулюються умовами цього договору, умов програми «Моментальна розстрочка на карту», до частини коштів кредитної лінії, що використана клієнтом для придбання товару/послуги в мережі партнерів, що вказані в додатку № 4 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, умови надання пільгового періоду не застосовуються. Пільговий період: для картки «Максимум» - для операцій зняття готівки – відсутній, для торгівельних операцій – до 55 днів. Для картки «Масимум-готівка» - не передбачено. Обов`язковий мінімальний платіж складає 7% від суми заборгованості, мінімум 50 грн (том 1 а.с. 200).
Згідно додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб відповідно до якого на підставі анкети-заяви про акцент публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум», наданої клієнтом, банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску. 
За бажанням клієнта, що виражене останнім в анкеті-заяві про акцепт публічної пропозиції банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, що вказаний в п.1 цього додатку на наступних умовах: ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75 000 грн, сума кредиту, що є доступною клієнту на момент видачі клієнту картки та підписання цього додатку з встановленого договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаного в цьому додатку ліміту відновлювальної кредитної лінії складає 1 000 грн. При цьому сторони погоджуються, що сума кредиту, яка може бути доступна клієнту в будь-який час протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії та відрізняється від суми, що вказана в цьому пункті, повідомляється банком клієнту у порядку та спосіб визначений умовами договору. Сторони також погоджуються, що сума кредиту, що може бути доступна клієнту в будь-якому випадку, не може перевищувати ліміт відновлювальної кредитної лінії, який становить 75 000 грн. 
Процентна ставка за користування коштами відновлювальними кредитної лінії складає 40% річних на торгові операції та на операції зняття коштів. Розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитно лінією, при цьому сторони погоджуються що розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 грн. Дата сплати обов`язкового платежу за кредитом – до останнього операційного дня платіжного періоду який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду (том 1 а.с. 199).
Крім цього пунктом 7 вказаного додатку до договору встановлено, що підписанням цього додатку клієнту доручує банку щомісячно в останній день розрахункового періоду в порядку договірного списання у відповідності до положень ст. 26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» здійснити списання сум грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 в розмірах, необхідних для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток №248.630243137.111 від 19.01.2015 у розмірі 0.1% від розміру встановленої відновлювальної кредитної лінії. Списані банком в порядку договірного списання з рахунку СПЗ суми грошових коштів зараховуються на поточний рахунок ПРАТ «СК «Альфа страхування» № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ «Альф-Банк» (том 1 а.с. 199).
Між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 20.12.2021 було укладено договір факторингу №4, відповідно до якого банк відступив на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором 630243137, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 (том 1 а.с.6-12). Що також підтверджується підписаним актом прийому-передачі реєстру боржників (том 1 а.с. 11-14).
Згідно розрахунку заборгованості станом на 20 грудня 2021 року у ОСОБА_2 є заборгованість на суму 56 027,60 грн, з яких: 48 090,92 грн борг по кредиту та 7 936,68 грн борг по процентах за користування кредитом (а.с. 35).
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).
Відповідно до частини першої ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до пункту 1-1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання).
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.79, 80 ЦПК України).
Відповідно до ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В спірному випадку матеріалами справи доведено факт невиконання відповідачем умов кредитного договору, внаслідок чого наявні підстави для стягнення вказаної заборгованості, тому правильними є висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності договору між сторонами спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Твердження апелянта про ухвалення рішення без сторони відповідача не знайшло свого підтвердження в матеріалах справ. При цьому колегією суддів взято до уваги заяву представника відповідача Боднарука В.В. від 01.12.2025 про видачу йому копії рішення, написаної ним в суді першої інстанції. Перебуваючи в суді в день винесення судом оскаржуваного рішення, апелянтом не наведено поважних причин його відсутності в цьому засіданні.
Доводи апеляційної скарги щодо неправильного розрахунку позивачем процентів за користування кредитним коштами відхиляються колегією суддів, враховуючи наявну в матеріалах справи виписку по рахунку ОСОБА_2 згідно якої відповідач продовжував користуватися кредитним коштами після спливу двохрічного терміну і виконував певні зобов`язання за цією угодою після 2017 року і такі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Щодо клопотання апелянта про доручення до матеріалів справи копій квитанції про погашення кредиту, слід вказати таке.
Відповідно до частин 1,3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу.
Як вбачається з матеріалів справи розгляд справи в порядку спрощеного провадження було призначено на 25 березня 2025 року. В цей період з 25.03.2025 (початок розгляду справи) по 01.12.2025 (день внесення судом рішення) представником відповідача тричі подавалися клопотання про відкладення розгляду справи: 24.03.2025, 07.05.2025 та 24.11.2025. Колегія суддів вважає, що протягом такого тривалого періоду часу відповідач та його представник мали можливість подати до суду вказані документи, а також свій контррозрахунок. 
З огляду на викладені обставини відсутні підстави приймати до уваги подані апелянтом копії квитанцій, оскільки відсутні причини об`єктивної неможливості подачі таких до суду першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до обставин, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з наведених у скарзі мотивів не встановлено.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у таких випадках покладаються на апелянта.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Боднарука Василя Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову складено 17 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач:       І.В. Бойчук
Судді:        О.В. Пнівчук 
О.О. Томин