ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 947/9979/26
Провадження № 3/947/1265/26

02.04.2026 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., при секретарі с/з Чорній Ю.А., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , її представника – адвоката Левіта В.С., представника потерпілої ОСОБА_2 – адвоката Хараїм О.В., розглянувши адміністративні матеріали, котрі об`єднанні в одне провадження, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 604960 від 03.03.2026 року та ЕПР1 № 604948 від 03.03.2026 року) –

ВСТАНОВИВ:

 
02.03.2026 року о 08:50 год., за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, біля будинку № 65-А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконалася у безпечності маневру, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустила зіткнення – наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді забій колінного суглобу, поперекового відділу хребта, після чого ОСОБА_1 залишила місце події.
За таких обставин, особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.п.2.10(а), 10.9 «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ст.124 та ст.122-4 КУпАП.
Адвокат Левіт В.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що обставини справи свідчать про відсутність умисного ігнорування вимог законодавства з боку ОСОБА_1 , а її поведінка після дорожньо-транспортної пригоди була зумовлена конкретними життєвими обставинами.
Зокрема, як зазначає захисник, одразу після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не залишила потерпілу без уваги, а надала їй необхідну допомогу, поцікавилася станом здоров`я та запропонувала викликати швидку медичну допомогу і працівників поліції.
Адвокат Левіт В.С. вказує, що потерпіла ОСОБА_2 не наполягала на виклику екстрених служб та погодилася на подальше вирішення ситуації без їх залучення, що вплинуло на подальші дії ОСОБА_1 .
Також захисник зазначає, що ОСОБА_1 покинула місце події з урахуванням об`єктивних обставин, а саме необхідності супроводження свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до закладу дошкільної освіти, а також у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги та виникненням реальної загрози безпеці.
Окремо адвокат Левіт В.С. звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не ухилялася від участі у подальшому розгляді справи, не перешкоджала працівникам поліції в оформленні матеріалів, а навпаки сприяла встановленню всіх обставин події.
Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_1 добровільно відшкодувала потерпілій ОСОБА_2 матеріальні витрати на лікування у повному обсязі, а також частково компенсувала моральну шкоду, що свідчить про її відповідальне ставлення до наслідків події.
Адвокат також наголошує, що ОСОБА_1 є особою, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, має позитивну характеристику за місцем роботи, працює на посаді головного державного податкового інспектора, самостійно виховує малолітню дитину та здійснює догляд за батьками похилого віку, один із яких є особою з інвалідністю.
У зв`язку з наведеним, сторона захисту просить суд при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності врахувати характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, її майновий стан, а також сукупність пом`якшуючих обставин та застосувати до неї адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої законом у вигляді штрафу.
ОСОБА_1 пояснила, що вона повністю визнає свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП, та щиро розкаюється у вчиненому.
З її пояснень вбачається, що 02.03.2026 року вона дійсно керувала автомобілем марки «HYUNDAI», під час руху заднім ходом не переконалася у безпечності маневру, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 зазначає, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди вона негайно зупинила транспортний засіб, вийшла з автомобіля, підійшла до потерпілої, яка впала, допомогла їй підвестися, поцікавилася її станом здоров`я та принесла свої вибачення.
Також, зі слів ОСОБА_1 , вона запропонувала потерпілій викликати швидку медичну допомогу та працівників поліції, однак потерпіла повідомила, що не потребує медичної допомоги та не наполягає на виклику відповідних служб.
ОСОБА_1 пояснює, що залишила місце дорожньо-транспортної пригоди за обставин, які склалися на той момент, зокрема у зв`язку з необхідністю супроводження свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до закладу дошкільної освіти.
Крім того, вона зазначає, що у зазначений час було оголошено повітряну тривогу, вона почула вибухи, у зв`язку з чим, враховуючи відсутність, зі слів потерпілої, необхідності у медичній допомозі, а також відсутність видимих серйозних тілесних ушкоджень, діяла з міркувань забезпечення власної безпеки та безпеки своєї дитини.
ОСОБА_1 також зазначає, що не мала наміру уникнути відповідальності, оскільки після отримання інформації від працівників поліції про оформлення матеріалів за фактом події, вона добровільно прибула до підрозділу поліції, надала письмові пояснення, повністю визнала свою провину та підписала складені протоколи.
У подальшому, як зазначає ОСОБА_1 , під час судового розгляду їй стало відомо про додаткові витрати потерпілої на лікування, після чого вона добровільно відшкодувала такі витрати у повному обсязі шляхом банківського переказу у сумі 825 грн, а також здійснила поштовий переказ на ім`я потерпілої у розмірі 3000 грн як компенсацію моральної шкоди.
ОСОБА_1 наголошує, що щиро шкодує з приводу вчиненого, просить вибачення у потерпілої ОСОБА_2 та просить суд врахувати її щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, позитивну характеристику, відсутність попередніх правопорушень, наявність на утриманні малолітньої дитини та батьків похилого віку при вирішенні питання про вид та розмір адміністративного стягнення.
Представник потерпілої ОСОБА_2 – адвокат Хараїм О.В. у судовому засіданні та поданих письмових матеріалах зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю наявних у справі доказів.
Зокрема, як зазначає представник потерпілої, 02.03.2026 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI», здійснюючи рух заднім ходом, не переконалася у безпечності такого маневру та допустила наїзд на пішохода – ОСОБА_2 , яка внаслідок цього отримала тілесні ушкодження.
Адвокат Хараїм О.В. звертає увагу суду, що після наїзду ОСОБА_1 , всупереч вимогам п.2.10(а) Правил дорожнього руху України, залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, не викликавши працівників поліції та швидку медичну допомогу, чим порушила встановлений порядок дій водія у разі ДТП.
Крім того, зі слів потерпілої, після наїзду ОСОБА_1 не забезпечила належної допомоги, а залишила потерпілу на проїзній частині дороги, що створило додаткову небезпеку для її життя та здоров`я.
Представник потерпілої також зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, що підтверджується медичними документами, зокрема довідками КНП «Міська клінічна лікарня» та висновком судово-медичної експертизи, відповідно до яких у потерпілої встановлено забої попереково-крижового відділу хребта, колінних суглобів та інші ушкодження.
Також адвокат Хараїм О.В. вказує, що стан здоров`я потерпілої після події суттєво погіршився, вона тривалий час відчуває біль, обмежена у русі та потребує лікування, що спричинило як фізичні страждання, так і моральну шкоду, з огляду на її похилий вік.
Окремо представник потерпілої наголошує, що обставини події підтверджуються не лише письмовими доказами, але й відеозаписами з камер відео спостереження.
Адвокат Хараїм О.В. також звертає увагу суду на особу правопорушника, зазначаючи, що ОСОБА_1 раніше неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що свідчить про систематичність порушень та неналежне ставлення до вимог законодавства у сфері безпеки дорожнього руху.
У зв`язку з викладеним, представник потерпілої вважає, що з урахуванням характеру правопорушення, наслідків дорожньо-транспортної пригоди, особи правопорушника та необхідності запобігання вчиненню нових правопорушень, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її представника, представника потерпілої, дослідивши письмові матеріали справи, надані докази, у тому числі протоколи про адміністративні правопорушення, письмові пояснення сторін, медичні документи, а також інші матеріали у їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив, що 02.03.2026 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, під час руху заднім ходом не переконалася у безпечності маневру, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, унаслідок чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , чим порушила вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України.
Крім того, після настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 залишила місце події, чим порушила вимоги п.2.10(а) Правил дорожнього руху України.
Зазначені обставини підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, які є належними, допустимими та достатніми для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами у справі.
Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення, суд керується вимогами ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи у дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, її особу, майновий стан, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, а саме, порушивши вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, допустила наїзд на пішохода, внаслідок чого останній спричинено тілесні ушкодження, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишила місце події, чим порушила вимоги п.2.10(а) Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
Оцінюючи доводи щодо особи правопорушника, суд зазначає, що відповідно до ст.39 КУпАП, особа, яка протягом одного року після виконання адміністративного стягнення не вчинила нового правопорушення, вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню. Оскільки надані відомості про попередні притягнення ОСОБА_1 датуються 2013, 2014 та 2016 роками, такі обставини не підлягають врахуванню при оцінці її особи та не можуть розцінюватися як обтяжуючі.
Водночас, характер вчинених правопорушень, їх сукупність, а також наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілій і залишення місця дорожньо-транспортної пригоди свідчать про підвищений ступінь суспільної небезпеки вчиненого.
Санкція ст.124 КУпАП передбачає накладення штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами на визначений законом строк, тоді як санкція ст.122-4 КУпАП передбачає, зокрема, адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років.
Відповідно до ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою кількох адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
З огляду на те, що правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, є більш суворим за своїми правовими наслідками, суд вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення саме у межах санкції цієї статті.
Суд також враховує дані про особу правопорушника, зокрема те, що ОСОБА_1 самостійно виховує малолітню дитину, не перебуває у шлюбі та має на утриманні батьків похилого віку. Зазначені обставини свідчать про підвищене соціальне навантаження на особу та відповідно до ст.33 КУпАП враховуються судом як такі, що характеризують особу правопорушника та підлягають урахуванню при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення. Разом із тим, наведені обставини не спростовують факту вчинення правопорушень та не виключають необхідності застосування до неї адміністративного стягнення, яке є достатнім і необхідним для досягнення мети, визначеної ст.23 КУпАП.
З урахуванням викладеного, з метою досягнення цілей адміністративного стягнення, визначених ст.23 КУпАП, та забезпечення превентивного впливу, суд приходить до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 21, 33-35, 40-1, 124, 122-4, 221, 283, 384, КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд – 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП.
За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.
За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.36 КУпАП, за сукупністю вчинених адміністративних правопорушень, остаточно визначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції більш суворого правопорушення, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постанова може бути оскаржена до Одеський апеляційний суд через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Київського районного 
суду м. Одеси   Іванчук В. М.