Справа №461/1518/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року          м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Романюка В.Ф., 
з участю: секретаря судового засідання Салика С.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ЄДРПОУ: 04055896) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В: 
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, в якому просить суд визнати дії провідного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів управління безпеки та вуличної інфраструктури ДММ та ВІЛМР ОСОБА_2 незаконними. Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №00945327, складену провідним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів управління безпеки та вуличної інфраструктури ДММ та ВІЛМР ОСОБА_2 скасувати. Стягнути з Відповідача Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, код ЄДРПОУ 04055896, юридична адреса : 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1 судовий збір в розмірі 605.60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) на користь Позивача ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 19.02.1998 року.
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 19.02.2026 р. о 17 год. 18 хв. на електронну пошту позивача надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про відкриття виконавчого провадження серії ВП №79712625 від 01.12.2025 р. про стягнення з позивача на користь Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради адміністративного штрафу у розмірі 600.00 грн. з копією Постанови серії ЛВ №00945327 від 03.10.2025 р., що підтверджується випискою з електронної пошти, в якій зазначено, що провідним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів управління безпеки та вуличної інфраструктури ДММ та ВІЛМР ОСОБА_2 зафіксовано транспортний засіб AUDI Q.5, д.н.з. НОМЕР_2 , який 22.09.2025 р. о 12:20 год. водієм транспортного засобу AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснено користування майданчиком для платного паркування з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як на 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кн. Ольги, 114 «Провесінь», чим порушено вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 03.12.2009 №1342, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Цією ж Постановою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300.00 грн. Зазначає, що є інвалідом 3 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 від 23.09.2020 р., має право користуватись місцем для паркування транспортного засобу, призначених для людей з інвалідністю у відповідності до Правил паркування на місцях для людей з інвалідністю від МВС, у відповідності до яких дозволено паркуватись на відведених місцях (10% від загальної кількості місць), а також безоплатно на платних парковках, пред`явивши посвідчення або довідку. Також позивач зазначає, що земельна ділянка по вул. Кн. Ольги, 114 у м. Львові «Провесінь» не є сформованою, така не відводилась у відповідності до чинного законодавства, на таку не присвоєно кадастрового номера і така не внесена до Єдиного реєстру земельних ділянок, призначених для платного паркування та не дає підстав для складання постанов про притягнення до адміністративного правопорушення та розпорядження органу місцевого самоврядування, а саме відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів управління безпеки та вуличної інфраструктури ДММ та ВІЛМР, який підпорядкований Львівській міській раді. Отже, з огляду на викладене просить постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №00945327 від 03.10.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту міської мобільності ті вуличної інфраструктури Львівської міської ради адміністративного штрафу у розмірі 600.00 грн. є незаконною та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 27 лютого 2026 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ст. 257 КАС України, без виклику сторін.
Ухвалою суду від 24 березня 2026 року клопотання Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Шпакової Тамари Миколаївни про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву задоволено та поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури ЛМР про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
01 квітня 2026 року від представника відповідача Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Шпакової Тамари Миколаївни надійшов відзив, в якому зазначає, що не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі, враховуючи наступне. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, зареєстровано транспортний засіб AUDI з державним номерним знаком НОМЕР_4 , яким 22.09.2025 року о 12:20 год. було здійснено паркування в межах відведеного майданчика для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги 114 "Провесінь", код майданчика для платного паркування KT002, без проведення оплати вартості послуг з користування таким майданчиком в зоні дії знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличками 7.14 «Платні послуги» та як наслідок вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Твердження позивача, про те, що позивач дізнався про фіксацію його транспортного засобу на платному паркувальному майданчику без оплати за паркування тільки 19.02.2026 року, після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, не відповідає дійсності, оскільки після фотофіксації транспортного засобу та винесення повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 22.09.2025 року інспектором з паркування було залишено на лобовому склі повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно чинного законодавства, яке було проігнороване, не сплачене та в результаті своєчасно позивач не скористався правом оскарження постанови. Наявне повідомлення на транспортному засобі підтверджується фотофіксацією транспортного засобу з повідомленням на сайті управління безпеки та вуличної інфраструктури департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради за посиланням https://inspector.lviv.ua (фото 6 додатку). Відсутність у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу позивача розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» свідчить про недотримання порядку отримання відповідної пільги та нехтування можливістю. Сам по собі факт наявності у нього інвалідності та документів, які це підтверджують, надання таких при зверненні до суду позивачем не спростовує його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та висновку інспектора з паркування. Зокрема, наявність у позивача статусу особи з інвалідністю 3 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням, дає право останньому на встановлення на механічному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» та в подальшому розміщення такого автомобіля на місці для стоянки у межах платного паркування за умови спеціального виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступних доводів та мотивів.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .
Постановою провідного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів управління безпеки та вуличної інфраструктури департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Глібчук Михайлом Івановичем серія ЛВ №00945327 від 03.10.2025 р. ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу AUDI з державним номерним знаком НОМЕР_4 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 300 грн. за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваної постанови, вбачається, що 22.09.2025 року о 12:20 год. позивачем було здійснено паркування в межах відведеного майданчика для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги 114 "Провесінь", код майданчика для платного паркування KT002, без проведення оплати вартості послуг з користування таким майданчиком в зоні дії знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличками 7.14 «Платні послуги».
Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.
Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до абзацу 2 пункту 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 №1342, користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, є адміністративним правопорушенням, що тягне за собою накладення відповідного адміністративного стягнення.
Згідно з приміткою до ст. 152-1 КУпАП під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).
Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою, другою та восьмою цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом 3 частини 1 статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).
Положення частини першої цієї статті не застосовується у випадках, визначених частинами шостою та сьомою статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо місць для безоплатного паркування, а також до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.
Відповідно до п. 6 Правил паркування транспортних засобів, затв. постановою КМ України №1342 від 03.12.2009 р., контроль за виконанням цих Правил здійснює уповноважений підрозділ Національної поліції у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування та посадові особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у частині контролю за станом благоустрою, інспектори з паркування у частині контролю за дотриманням правил паркування (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування).
Згідно з положеннями ст. 14-2 КУпАП України адміністративну відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа.
Відповідно до примітки до зазначеної статті, режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі несплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152-1 КУпАП.
Водночас, правовою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність відповідного складу правопорушення у діях особи, тобто, сукупності ознак за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як правопорушення.
В контексті спірних правовідносин, склад адміністративного правопорушення наявний у випадку несплати вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування особою, у якої був такий обов`язок.
Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю.
Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. 
Відтак, вимагати оплату за паркування від особи з інвалідністю, яка в силу різних обставин припаркувала автомобіль не на спеціально відведеному місці, не відповідає суті пільги, встановленої законом для цієї категорії громадян.
Оскільки позивач на підставі закону, звільнений від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, він не є суб`єктом вказаного правопорушення.
Приміткою до ст. 152-1 КУпАП встановлено, що положення частини першої цієї статті не застосовується до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.
У постанові Восьмого апеляційного суду №465/5156/25 пров. №А/857/48886/25 зазначено, що згідно з Правилами дорожнього руху, затв. постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 р., розміщення на транспортному засобі знаку «Водій з інвалідністю» є правом, а не обов`язком особи з інвалідністю.
Стосовно ж доводів позовної заяви з приводу того, що майданчик для паркування по АДРЕСА_2 не є сформованою земельною ділянкою, та як наслідок такий майданчик, не може бути об`єктом цивільних прав, а відповідно відповідач не має права вимагати оплату за паркування на ній, і як наслідок не міг штрафувати за несплату послуг паркування, то суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду.
Зі змісту правового висновку, відображеного у постанові КАС ВС від 29 жовтня 2025 року у справі № 380/17422/23 слідує, що:
« 29. У справі, яка розглядається, судом першої інстанції встановлено, що згідно з листом Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради від 18.05.2023 інформації щодо формування земельних ділянок, як об`єктів цивільних прав за адресами вул. Академіка О. Богомольця, вул. М. Коцюбинського у м. Львові, що згідно з ухвалою Львівської міської ради від 20.05.2021 №755 включені у Перелік спеціальних земельних ділянок ,визначених для забезпечення паркування транспортних засобів в управлінні земельних ресурсів відсутня. Львівською міською радою рішень (ухвал) про розроблення та затвердження землевпорядних документацій для формування спеціальних земельних ділянок, визначених для забезпечення паркування транспортних засобів за адресами: вул. Академіка О. Богомольця, вул. М. Коцюбинського у м. Львові не приймалось. Інформація щодо кадастрових номерів земельних ділянок за вказаними адресами відсутня. Окрім того, згідно з додатком 2 до ухвали Львівської міської ради №120 від 27.01.2011 із змінами, внесеними спірною ухвалою, за №53-42, 146-8 у полі таблиці «адреса земельної ділянки» міститься тільки назва вулиць Академіка О.Богомольця та М. Коцюбинського, однак відсутня інформація про конкретне розташування земельної ділянки (адреси на вулиці) чи будь - яка інша інформація про земельні ділянки.
30. Отже, земельні ділянки для паркування транспортних засобів не формувались, не відводились.
31. З урахуванням наведеного, Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення відповідача в оспорюваній позивачем частині, прийняте щодо невизначених земельних ділянок, розташування яких реально неможливо встановити на місці, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок під розташування на них майданчиків для паркування транспортних засобів не розроблявся, кадастровий номер, який є єдиним ідентифікатором визначення місця розташування, не присвоєний, межі та цільове призначення не встановлені.
32. При цьому несформованість земельної ділянки у встановленому законом порядку, відсутність факту державної реєстрації спірної ділянки, свідчить про незаконність дій відповідача щодо розпорядження нею, у тому числі щодо включення її до переліку спеціальних земельних ділянок, визначених для забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Львова.
33. Аналогічні висновки були висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.09.2019 у справі № 520/12022,17 та згодом Верховним Судом у постанові від 09.11.2022 у справі № 1340/5450/18, на яку у касаційній скарзі покликається позивач, і предметом якої була ухвала Львівської міської ради від 12.07.2018 №3707 "Про внесення змін до ухвали міської ради від 27 січня 2011 року № 120 "Про затвердження збору за місця для паркування транспортних засобів та плати за паркування транспортних засобів на території м. Львова" в частині доповнення до Переліку спеціальних земельних ділянок, визначених для забезпечення паркування транспортних засобів із зазначенням місця розташування та кількості місць для паркування" земельними ділянками, визначеними для службового паркування на 3 (три) та 9 (дев`ять) транспортних засобів.
34. Аналогічні висновки були висловлені Верховний Судом також у постанові від 25.01.2023 у справі №522/13231/17, предметом якої були рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 № 5286-VІ «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, у новій редакції»; рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 №5286-VI «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, у новій редакції», яким затверджено Додаток 2 «перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси (спеціально відведені стоянки)».
Крім того суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Натомість незважаючи на приведені правові висновки КАС ВС та положення ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідач будучи суб`єктом владних повноважень не довів належними доказами обставин з приводу того, що майданчик для паркування по вул. Княгині Ольги, 114 є сформованою та зареєстрованою земельною ділянкою, яка будучи об`єктом цивільних прав є включеною в установленому порядку у Перелік спеціальних земельних ділянок, визначених для забезпечення платного паркування транспортних засобів. Як наслідок відповідач не довів належними доказами обставин з приводу того, що він відповідно має права вимагати оплату за паркування на ній та накладати штраф за невиконання такого обов`язку.
За вказаних обставин, в діях позивача суд не вбачає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.
Крім того, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 8, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 242-246, 286, 293 КАС України, суд 
У Х В А Л И В:
Поновити позивачу  ОСОБА_1 строк на звернення із адміністративним позовом до суду.
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ЄДРПОУ: 04055896) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити. 
Визнати протиправною і скасувати постанову серія ЛВ №00945327 від 03.10.2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 300 грн. за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ЄДРПОУ: 04055896) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:           Романюк В.Ф.