ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 742/7097/24 Суддя (судді) першої інстанції: Дар`я ВИНОГРАДОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді: Чаку Є.В., 
суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання протиправними рішення та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в якому просить з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):
-визнати протиправним рішення Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру, викладене у протоколі від 26.09.2024 № 9, щодо внесення подання про анулювання кваліфікаційного сертифіката від 07.05.2015 № 013017 інженера-землевпорядника ОСОБА_1 ;
-визнати протиправним і скасувати наказ Держгеокадастру від 04.10.2024 № 293 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженера-землевпорядника» у частині анулювання кваліфікаційного сертифіката від 07.05.2015 № 013017 інженера-землевпорядника ОСОБА_1 ;
-зобов`язати Держгеокадастр поновити дію кваліфікаційного сертифіката від 07.05.2015 № 013017 інженера-землевпорядника ОСОБА_1 шляхом внесення відомостей до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянтка зазначила, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, постановлено з істотним порушенням вимог адміністративного процесуального закону, через що підлягає скасуванню. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що до Кваліфікаційної комісії надійшла скарга Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області щодо порушень вчинених сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 .
У скарзі зазначено, що у 2020-2021 роках ФОП ОСОБА_1 розроблено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Прилуцького району Чернігівської області на підставі наказів про надання дозволу на розроблення документації. Проте, дані накази Головним управлінням не приймались та не реєструвались в автоматизованій системі діловодства «Док Проф 3».
За результатом розгляду інформації, наведеної у скарзі, Кваліфікаційна комісія Держгеокадастру прийняла рішення, оформлене протоколом від 26.09.2024 № 9, яким ухвалено звернутися до Держгеокадастру із поданням щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 , (кваліфікаційний сертифікат від 07.05.2015 № 013017) (а.с.68-76).
03.10.2024 Кваліфікаційна комісія направила подання до Держгеокадастру, у якому просила відповідно до рішення згідно протоколу засідання від 26.09.2024 анулювати кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника ОСОБА_1 № 013017 від 07.05.2015 (а.с.80-82).
Наказом Дергеокадастру від 04.10.2024 № 293 анульовано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника ОСОБА_1 № 013017 від 07.05.2015 (а.с.77-80).
Вважаючи зазначені рішення Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру та наказ Держгеокадастру протиправними, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачкою позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки дії Держгеокадастру та Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру стосовно анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера- землевпорядника ОСОБА_1 здійснені з дотриманням встановленого законом порядку та процедури позбавлення (анулювання) кваліфікаційних сертифікатів інженерів-землевпорядників.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також, враховуючи межі апеляційного перегляду справи, визначені статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів виходить із такого.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним рішення Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру, викладене у протоколі від 26.09.2024 № 9, щодо внесення подання про анулювання кваліфікаційного сертифіката від 07.05.2015 № 013017 інженера-землевпорядника ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом №858-IV та Порядком роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28.07.2017 №392 (далі - Порядок №392).
Статтею 184 ЗК України визначено, що землеустрій передбачає:
а) встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, землеволодінь і землекористувань;
б) розробку загальнодержавної і регіональних програм використання та охорони земель;
в) складання схем землеустрою, розроблення техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель відповідних адміністративно-територіальних одиниць;
г) обґрунтування встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами;
д) складання проектів відведення земельних ділянок;
е) встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок;
ж) складання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін, упорядкування угідь, а також розроблення заходів щодо охорони земель;
з) розроблення іншої землевпорядної документації, пов`язаної з використанням та охороною земель;
і) проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель;
ї) визначення самозалісених ділянок.
Землеустрій здійснюється суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, за рахунок коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів, а також коштів громадян та юридичних осіб. Землеустрій здійснюється відповідно до закону (стаття 185 ЗК України).
Погодження і затвердження документації із землеустрою регламентовано статтею 186 ЗК України.
Закон №858-IV визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.
Пунктом «г» частини 1 статті 14 Закону № 858-IV передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою, належать здійснення сертифікації інженерів-землевпорядників, утворення Кваліфікаційної комісії та ведення Державних реєстрів сертифікованих інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів.
Згідно ч.1 ст. 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.
Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону № 858-IV відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується:
у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою;
в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису.
Відповідно до статті 60 Закону № 858-IV державний контроль за проведенням землеустрою, виконанням запроектованих заходів із землеустрою і дотриманням вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, при розробленні документації із землеустрою здійснюється органами, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель відповідно до повноважень, визначених законом.
Згідно ст. 66 Закону № 858-IV відповідальними особами за якість робіт із землеустрою можуть бути лише сертифіковані інженери-землевпорядники.
Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин: а) за зверненням сертифікованого інженера-землевпорядника; б) у разі набрання законної сили рішенням суду про обмеження дієздатності особи (інженера-землевпорядника), визнання її недієздатною, безвісно відсутньою; в) за поданням Кваліфікаційної комісії в разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 цього Закону; г) на підставі свідоцтва про смерть.
Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника може бути також анульований за рішенням суду.
Рішення про зупинення дії чи анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника може бути оскаржено до суду.
Особи, винні у порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом (ст. 68 Закону № 858-IV).
Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) з таких підстав:
встановлення Кваліфікаційною комісією факту порушення сертифікованим інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовників документації із землеустрою, юридичних або фізичних осіб, держави, територіальної громади, на підставі розгляду письмових звернень таких осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування;
рішення суду за фактами неякісного проведення землеустрою сертифікованим інженером-землевпорядником;
наявність у сертифікованого інженера-землевпорядника непогашеної судимості за корисливі кримінальні правопорушення;
з`ясування факту неправомірної видачі кваліфікаційного сертифіката.
На підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.
Основні засади роботи Кваліфікаційної комісії визначено Порядком №392 (тут і далі - в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення).
Відповідно до пункту 5 розділу І Порядку № 392 до повноважень Кваліфікаційної комісії належать: розгляд заяв, документів та матеріалів, що надійшли до Кваліфікаційної комісії, прийняття рішень про допуск осіб, що подали зазначені документи, до складання кваліфікаційного іспиту; організація і проведення кваліфікаційних іспитів фізичних осіб, які бажають отримати кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника та/або інженера-геодезиста; встановлення вимог до програм підвищення кваліфікації сертифікованих інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів; здійснення контролю за якістю професійної підготовки сертифікованих інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів; затвердження переліку питань до кваліфікаційних іспитів та в разі потреби внесення змін до зазначеного переліку; прийняття рішень про видачу кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та/або інженера-геодезиста, їх дублікатів; розгляд письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою та топографо-геодезичної і картографічної діяльності стосовно професійної діяльності сертифікованих інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів, а також актів, складених за результатами здійснених Держгеокадастром заходів державного нагляду (контролю); прийняття рішень про внесення подання до Держгеокадастру стосовно анулювання чи зупинення дії сертифіката інженера-землевпорядника та/або інженера-геодезиста; у разі потреби звернення до відповідних уповноважених органів з метою вирішення питань, що належать до її компетенції.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 392 організаційною формою роботи Кваліфікаційної комісії є засідання, які проводяться в міру надходження документів або виникнення питань, розгляд яких потребує прийняття рішення, але не рідше один раз на місяць.
Пунктами 6 та 7 розділу ІІ Порядку № 392 передбачено, що рішення Кваліфікаційної комісії приймаються шляхом відкритого голосування простою більшістю голосів присутніх на її засіданні та оформлюються протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени Кваліфікаційної комісії. Член Кваліфікаційної комісії, який не погоджується з прийнятим Кваліфікаційною комісією рішенням, висловлює окрему думку в письмовому вигляді, що додається до протоколу.
Рішення Кваліфікаційної комісії може бути оскаржено в суді.
Пунктами 19 та 20 розділу ІІІ Порядку № 392 передбачено, що Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання до Держгеокадастру про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) з таких підстав:
- грубе порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою;
- рішення суду за фактами неякісного проведення землеустрою сертифікованим інженером-землевпорядником;
- наявність у сертифікованого інженера-землевпорядника непогашеної судимості за корисливі злочини;
- з`ясування факту неправомірної видачі кваліфікаційного сертифіката.
На підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката Держгеокадастр приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.
Рішення про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката може бути оскаржено в судовому порядку.
Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється Держгеокадастром: за зверненням сертифікованого інженера-землевпорядника; у разі набрання законної сили рішенням суду про обмеження дієздатності особи (інженера-землевпорядника), визнання її недієздатною, безвісно відсутньою; за поданням Кваліфікаційної комісії у разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 Закону №858-IV; на підставі свідоцтва про смерть.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що законодавець наділив Держгеокадастр повноваженнями здійснювати державний нагляд у сфері землеустрою та приймати рішення про анулювання кваліфікаційного сертифіката на підставі відповідного подання Кваліфікаційної комісії. В свою чергу Кваліфікаційна комісія формує таке подання за наслідками розгляду відповідних звернень заінтересованих осіб у разі виявлення грубого порушення сертифікованими інженерами-землевпорядниками вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.
Аналіз наведених приписів законодавства свідчить, що анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника здійснюється шляхом прийняття Держгеокадастром відповідного наказу за поданням Кваліфікаційної комісії за наявності підстав, перелік яких є вичерпним.
Судами встановлено, що оскаржуваним рішенням Кваліфікаційної комісії, викладеним в протоколі від 26.09.2024 № 9, було вирішено звернутися із поданням до Дергеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката від 07.05.2015 № 013017 інженера-землевпорядника ОСОБА_1 ..
Відповідне подання було підготовлене та направлено до Держгеокадастру задля прийняття відповідного рішення.
04.10.2024 на підставі подання Кваліфікаційної комісії Держгеокадастром прийнято наказ № 293 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженера-землевпорядника», яким, зокрема, анульовано кваліфікаційний сертифікат від 07.05.2015 № 013017 інженера-землевпорядника ОСОБА_1 .
Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.
Слід зазначити, що право на оскарження рішень Кваліфікаційної комісії передбачене пунктом 7 розділу ІІ Порядку №392.
Разом з тим колегія суддів зазначає, що у цьому випадку спірне рішення Кваліфікаційної комісії було реалізовано шляхом видання, на його підставі, наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №293 від 04.10.2024 про анулювання кваліфікаційного сертифіката від 07.05.2015 № 013017 інженера-землевпорядника ОСОБА_1 ..
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки спірне рішення Кваліфікаційної комісії як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права позивача, оскільки скасування такого рішення не може призвести до відновлення порушеного права позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним і скасування наказу Держгеокадастру від 04.10.2024 № 293 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженера-землевпорядника» в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката від 07.05.2015 № 013017 інженера-землевпорядника ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає таке.
Судом встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області направило на адресу відповідача лист щодо порушень вчинених сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 . В листі вказано, що у 2020-2021 роках позивачкою розроблено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Прилуцького району Чернігівської області на підставі наказів про надання дозволу на розроблення документації. Проте, дані накази Головним управлінням не приймались та не реєструвались в автоматизованій системі діловодства «Док Проф 3».
З матеріалів справи вбачається, що Кваліфікаційною комісією одностайно було ухвалено рішення про звернення з поданням до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 . При цьому під час розгляду питання щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 комісією було взято до уваги та розглянуто письмові заперечення позивачки щодо скарги. 
У протоколі №9 від 26.09.2024 Комісія зазначила, що сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_1 розробила в 2020 році 8 проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 площами по 2,0000 га кожна для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (земель запасу) на території Прилуцького району Чернігівської області (кадастрові номери 7424183100:10:000:0136, 7424183100:08:000:0053, 7424183100:10:000:0137, 7424183100:10:000:0134, 7424183100:10:000:0135, 7424183100:10:000:0133, 7424183100:10:000:0132, 7424183100:09:000:0034). В проектах землеустрою наявні накази Головного управління «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», перелік обмежень у використанні земельних ділянок, кадастрові плани земельних ділянок а також додано викопіювання з матеріалів інвентаризації земель Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (які зазначено як матеріали погодження проекту землеустрою). 
Комісія зазначила, що такі викопіювання з матеріалів інвентаризації не можуть слугувати погодженням проекту землеустрою, необхідним на час розробки проектів землеустрою, а саме 2020-2021 роки. В розроблених в 2020 році сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 вищезазначених проектах землеустрою відсутні обов`язкові погодження проектів землеустрою з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (необхідні станом на час розробки). 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що проекти землеустрою не відповідають вимогам статей 29, 30 та 50 Закону України «Про землеустрій», згідно яких, склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою. Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.
Комісією зазначено, що проекти землеустрою розроблено з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2016 року № 580 «Деякі питання реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження документації із землеустрою територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» якою затверджено Тимчасовий порядок взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження документації із землеустрою територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження документації із землеустрою.
Також встановлено, що сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_1 при подачі на реєстрацію земельних ділянок (за розробленими проектами землеустрою) до Державного земельного кадастру порушила вимоги статті 23 Закону України «Про Державний земельний кадастр», щодо електронного документа, що містить відомості про результати робіт із землеустрою та оцінки земель, які підлягають внесенню до Державного земельного кадастру. Пунктом 2 статті 23 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено вимоги до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа, що визначаються Порядком ведення Державного земельного кадастру. 
Подана сертифікованим інженером-землевпорядником документація не відповідає змісту електронного документа (зазначено не вірний код документації).
При цьому Комісією також зазначено, що питання щодо перевірки підробки документів ( наказів Головного управління) чи справжність підписів на документах не відноситься до повноважень Кваліфікаційної комісії, а відноситься до повноважень правоохоронних органів. Отже, питання підробки наказів Головного управління, що є предметом судового розгляду, не розглядається на засіданні Кваліфікаційної комісії.
В апеляційній скарзі позивачка зазначила, що судом першої інстанції не взято до уваги, те що кваліфікаційною комісією констатовано, що ОСОБА_1 ніяким чином не причетна до діяльності службових осіб Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області і не мала ніякої технічної можливості перевірити достовірність наданих їй документів. Більше того перевірка достовірності наказів Головного управління Держгеокадастру не входить до функціональних обов`язків і повноважень ФОП ОСОБА_1 . 
Колегія суддів зазначає, що достовірність наказів Головного управління Держгеокадастру не розглядалась на засіданні Кваліфікаційної комісії та не була підставою для анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника.
Колегія суддів зазначає, що будь-яке рішення (дії) суб`єкта владних повноважень має бути законним та обґрунтованим, прийнятим чи вчиненим в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Колегія суддів вважає, що анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 за поданням Кваліфікаційної комісії здійснено за умови наявності в діях позивачки ознак грубого порушення вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.
При цьому позивачкою не наведено жодних обґрунтованих доводів на спростування висновків Комісії зазначених у протоколі.
Крім того позивачкою не наведено жодних доводів чи обставин протиправності наказу Держгеокадастру № 293 від 04.10.2024.
Згідно із статтею 28 Закону №858-IV (в редакції, чинній на момент розробки позивачкою документації із землеустрою) розробники документації із землеустрою мають право: а) виконувати роботи із складання документації із землеустрою; б) погоджувати із замовником наукові, технічні, економічні та інші вимоги до документації із землеустрою, строк виконання робіт, їх вартість та порядок оплати; в) вимагати індексації вартості виконаних робіт із землеустрою в порядку, встановленому законом; г) авторства на створену ними документацію із землеустрою; ґ) здійснювати авторський нагляд за реалізацією заходів, передбачених документацією із землеустрою; д) вимагати зупинення робіт, що виконуються з порушенням документації із землеустрою і призводять до нецільового використання земель та їх псування; е) вносити пропозиції щодо оновлення застарілої або розробки нової документації із землеустрою.
Розробники документації із землеустрою зобов`язані: а) дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою; б) інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою; в) виконувати всі умови договору; г) виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.
Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.
У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом.
Стаття 68 Закону №858-IV (в редакції, чинній на момент розробки позивачкою документації із землеустрою) передбачала, що кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) на підставі, зокрема, грубого порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.
Закон №858-IV не дає визначення грубого порушення суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів.
Поняття «грубе порушення суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів», яке застосоване законодавцем у статті 68 Закону №858-IV має оціночний характер, а тому для з`ясування характеру порушення слід досліджувати усі обставини, пов`язані з його вчиненням. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого діяння.
Визнання порушення нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою грубим залежить від оцінки таких критеріїв кожний з яких має самостійне значення: характеру порушення; категорії виконавця; об`єктивних ознак здійснюваного порушення; суб`єктивних ознак здійснюваного порушення.
В даній справі суть встановленого Кваліфікаційною комісією Держгеокадастру порушення позивачкою статей 29, 30 та 50 Закону України «Про землеустрій» та статей 186, 186-1 Земельного кодексу України полягає у відсутні обов`язкових погоджень проектів землеустрою складених у 2020-2021 роках з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Дослідивши матеріали справи колегія суддів зазначає, що обставини, які були встановлені у спірному рішенні Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру, свідчать про те, що позивачкою як інженером-землевпорядником було вчинено порушення вимог Закону №858-IV, оскільки внаслідок її дій, які полягають у виготовленні проектів землеустрою за відсутні обов`язкових погоджень з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із земель державної власності незаконно вибули земельні ділянки, що призвело до порушення прав та законних інтересів Держави.
Доводи позивачки про те, що спірний наказ Держгеокадастру прийнятий без дотримання встановлених законом вимог щодо строку притягнення особи до відповідальності, отже, не відповідає критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне. 
Спірні правовідносини, у яких виник спір, мають свої особливості й урегульовані насамперед Законом України "Про землеустрій", який, за преамбулою до цього Закону, визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.
Цей закон також визначає суб`єкти, об`єкти, систему землеустрою та принципи, на яких він базується, органи, що здійснюють регулювання у сфері землеустрою.
Згідно статті 7 Закону України "Про землеустрій" правову основу землеустрою становлять Конституція України, Земельний кодекс України, закони України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", "Про планування і забудову територій", цей Закон, закони України та інші нормативно-правові акти.
При цьому жоден акт законодавства, який становить правову основу землеустрою, не місить норм щодо дисциплінарної відповідальності сертифікованих інженерів - землевпорядників й узагалі не оперує таким поняттям як дисциплінарна відповідальність, не закріплює ані за Комісією, ані за Держгеокадастром статусу дисциплінарних органів, не наділяє їх повноваженнями щодо притягнення до такого виду відповідальності, не визначає порядку та строку застосування дисциплінарних стягнень, їх видів тощо.
Стаття ж 68 Закону України "Про землеустрій" (частина перша) встановлює лише те, що особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом, але спеціального закону про дисциплінарну відповідальність сертифікованих інженерів - землевпорядників не існує.
Також слід зазначити, що відповідно до норм статей 4, 22 та 26 Закону України "Про землеустрій" суб`єктами землеустрою є, зокрема, юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій. Землеустрій здійснюється на підставі, зокрема, укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою. Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.
Це засвідчує, що сам собою факт отримання фізичною особою кваліфікаційного сертифіката інженера - землевпорядника не наділяє таку особу правом на розроблення документації із землеустрою й автоматично не закріплює за нею статусу розробника такої документації. Для виконання робіт з розроблення документації із землеустрою особа, яка отримала вищевказаний сертифікат, повинна, окрім іншого, або у встановленому законом порядку набути статусу фізичної особи - підприємця, або працювати за основним місцем роботи у юридичній особі, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням, і яка відповідає вимогам, що висуваються законом до розробників документації із землеустрою.
Відповідно, передбачена частиною другою статті 68 Закону України "Про землеустрій" санкція у вигляді позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання), не зумовлює звільнення такої особи з основного місця роботи, якщо вона працювала у юридичній особі, яка відповідає вимогам до статусу розробника документації із землеустрою, й так само не є визначеною законом підставою для припинення діяльності фізичної - особи підприємця.
Тобто трудова діяльність фізичної особи - сертифікованого інженера-землевпорядника не припиняється після позбавлення (анулювання) виданого їй раніше кваліфікаційного сертифіката.
Як правильно зазначив відповідач у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з Дергеокадастром і не притягав ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. 
Оскільки законодавство, яке врегульовує спірні у цій справі правовідносини, не містить норм про дисциплінарну відповідальність сертифікованих інженерів - землевпорядників, а відповідного спеціального закону, дисциплінарного положення чи статуту, або іншого нормативного акту про таку відповідальність не існує, то позивачка не може вважатися й суб`єктом спеціальної дисциплінарної відповідальності. Відповідно держава в особі її органів, які виступають відповідачами у справі, що розглядається, не наділена повноваженнями щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. Правової підстави для цього, визначеної законом, не існує.
Згідно із ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз зазначеної норми Основного Закону України свідчать про те, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом". Застосування такого принципу забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки та створює відповідний запобіжник від можливих зловживань з боку держави та її органів.
Отже прийняті у спірних правовідносинах та оспорені позивачкою адміністративні акти не є результатом реалізації відповідачами компетенції щодо застосування дисциплінарних стягнень, оскільки закон не передбачає дисциплінарної відповідальності для сертифікованих інженерів - землевпорядників і не наділяє Держгеокадастр і його органи такими повноваженнями.
Колегія суддів зазначає, що здійснюючи передбачені статтею 14 Закону України "Про землеустрій" повноваження щодо здійснення сертифікації інженерів-землевпорядників, ведення Державних реєстрів сертифікованих інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів, Держгеокадастр як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою, виконує не дисциплінарну, а контрольну функцію з метою задоволення загальносуспільного і державного інтересів у цій сфері відносин, які полягають у забезпеченні неухильного дотримання законодавства усіма суб`єктами землеустрою, його якісного та належного здійснення відповідними особами і попередження порушень з їх сторони, чим також досягається превентивний ефект.
В даному випадку застосовні до позивачки заходи у вигляді анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера - землевпорядника за своєю природою та правовим спрямуванням належить відносити до адміністративної відповідальності, оскільки такі є способом реагування на допущені нею порушення, наслідком реалізації відповідачами охоронних, управлінських (адміністративних) та контрольно - наглядових функцій, покликані забезпечити правопорядок та неухильне додержання законодавства у сфері землеустрою усіма учасниками цих відносин, а отже не належать до дисциплінарних стягнень у межах загальної або спеціальної дисциплінарної відповідальності.
На переконання колегії суддів застосування норм статті 142 Кодексу законів про працю України за аналогією під час вирішення спору у справі, що розглядається, не відповідає нормам статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: А.Ю. Коротких

Є.О.Сорочко