Справа № 420/31082/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 16660,80 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на дату подачі позову відповідно до розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), загальна податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом становить 16660,80 грн. по єдиному податку з фізичних осіб. Заборгованість виникла згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування за заявою від 03.07.2023 (нараховано єдиний податок усього в сумі 16640 грн) та нарахування пені (20,80 грн). У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми Ф №0029069-1308-1532 від 20.12.2023 року, яку було направлено платнику податків на податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Ухвалою від 08.10.2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Копію ухвали суду від 08.10.2024 року направлено на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку, яку відповідач отримала 19.10.2024 року про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.22).
Від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 03.07.2023 року та перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.23-24). 
Згідно заяви від 03.07.2023 року відповідач перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності з 01.08.2023 року, є платником єдиного податку 2-ї групи, ставка податку 20% до розміру мінімальної заробітної плати (а.с.11). 
Станом на 20.09.2024 року відповідно до Розрахунку податкового боргу, довідки про податкову заборгованість та інтегрованої картки платника (ІКП), загальна податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом по єдиному податку з фізичних осіб становить 16660,80 грн.
Заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб виникла в результаті:
- Нарахування згідно Заяви про застосування спрощеної системи оподаткував №24420/АП від 03.07.2023 року в сумі 16 640,00 грн. (з врахуванням сплати до бюджету в сумі 1500 грн).
Нарахування пені відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України в сумі 20,80 грн.
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості по єдиному податку податковим органом було винесено податкову вимогу форми Ф №0029069-1308-1532 від 20.12.2023 року на суму боргу 4020 грн станом на 19.12.2023, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу відповідача разом з розрахунком податкового боргу (а.с.10).
Вказана податкова вимога була отримана відповідачем ОСОБА_1 09.01.2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.10 зв.бік).
Доказів оскарження вказаної вимоги матеріали справи не містять.
Після винесення податкової вимоги податковий борг відповідача збільшився до 16660,80 грн.
Оскільки вищезазначена сума боргу перед бюджетом відповідачем самостійно не сплачена, позивач звернувся до суду з даним позовом про її стягнення з відповідача.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно з статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Статтею 87 ПК України визначені джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків.
Пунктом 20.1.34 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи, окрім іншого, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначені в главі 1 розділу 14 ПК України.
Згідно пунктів 291.2 та 291.3 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 ПК України встановлено, що єдиний податок належить до місцевих податків.
За приписами пункту 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.
Відповідно до положень пунктів 293.1, 293.3 статті 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Пунктом 295.1 ст.295 ПК України, зокрема, передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Відповідно до п.295.2 ст.295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
Відповідно до пункту 300.1 статті 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.
Відповідно до пунктів 59.1, 59.5 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми Ф №0029069-1308-1532 від 20.12.2023 року, яку було направлено рекомендованим листом на податкову адресу відповідача та отримано останнім 09.01.2024.
Доказів оскарження податкової вимоги форми «Ф» матеріали справи не містять.
У встановлений законом строк відповідач заборгованість не сплатила.
Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункт 95.3 статті 95 ПК України).
Відповідно до п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
За приписами п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Виходячи з приписів наведених норм Податкового кодексу України (п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 та п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України) позивач є тим контролюючим органом, на який покладено обов`язок здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу платниками податків. Тому звернення позивача до суду з даним позовом мотивоване виконанням ним функцій і повноважень контролюючого органу у сфері справляння податків і зборів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено існування у відповідача податкового боргу, доказів самостійної його сплати відповідачем до суду не надано, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи, що позивач був звільнений від оплати судового збору та інших витрат в порядку ч. 2 ст. 139 КАС України ним не заявлено, розподіл судових витрат на його користь не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості: - По єдиному податку з фізичних осіб - 16660 грн. 80 коп. на бюджетний рахунок UА648999980314080699000015628, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, КБК 18050400, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Великоплосківська ТГ/18050400.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів