Справа № 639/2146/26
Провадження № 2/639/1375/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого судді Борисенка О.О.,
секретаря судового засідання Пивоварової Т.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/2146/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
установив:
До Новобаварського районного суду міста Харкова 13.03.2026 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 , в якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 27812,43 грн, судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 11.11.2019 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання кредиту № 491014242, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредиту у сумі 18467,28 грн строком на 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90%. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 18296,32 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК Форт» укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК Форт». 23.02.2021 між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором від 11.11.2019, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем, перейшли до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Станом на 23.02.2021 загальний розмір заборгованості відповідача становить 27812,43 грн, яка складається з тіла кредиту 18296,32 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 8716,11 грн.
У зв`язку з викладеним позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Представник позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» адвокат Євдотьєв А.О. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач (згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України) у судове засідання не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
14.04.2026 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював.
Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:  1) керує ходом судового процесу;  2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;  3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;  4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;  5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд установив, що 11.11.2019 ОСОБА_1 та Акціонерне товариство «Альфа Банк» підписали анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» (Договір), в якій позичальник просила відкрити поточний рахунок в гривні на її ім`я та підтвердила акцепт Публічної пропозиції на укладення договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на Веб-сайті банку; прийняла пропозицію банку на використання її електронного підпису. Також, 11.11.2019 ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту АТ «Альфа-Банк», який містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; про порядок повернення кредиту тощо (а.с.5). 
11.11.2019 ОСОБА_1 підписала оферту на укладення угоди про надання кредиту № 491014242, в якій запропонувала банку надати їй кредит – «кредит готівкою» у розмірі 18467,28 грн з процентною ставкою фіксованою 39,90% річних строком на 60 місяців; під час користування кредитом пропонувала надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором, за надання яких пропонувала встановити комісійну винагороду: за надання кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеній в цій оферті; за обслуговування кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеній в цій оферті. Дата повернення кредиту 12.11.2024. Кредит просила надати для повернення заборгованості за кредитним договором № 631019742 від 17.09.2018 у розмірі 18467,28 грн шляхом переказу коштів на рахунок, відкритий в АТ «Альфа Банк». Вказана оферта на викладених в ній умовах кредитування прийнята АТ «Альфа-Банк» шляхом підписання 11.11.2019 акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 491014242 (а.с.6). 
Згідно з Графіком платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 491014242 від 11.11.2019, підписаного АТ «Альфа-Банк» та позичальником ОСОБА_1 , дата видачі кредиту – 11.11.2019, сума кредиту - 18467,28 грн; погашення суми кредиту та нарахованих процентів – щомісячно 4 числа кожного місяця по 714,42 грн по 12.11.2024 включно. Сплата додаткових супутніх послуг не передбачена (а.с.7).
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 491014242 від 11.11.2019 банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит у розмірі 18467,28 грн, що підтверджується випискою по рахунку за період з 11.11.2019 по 22.02.2021. З цієї виписки суд вбачає, що відповідач частково вносила кошти на погашення кредитної заборгованості (а.с.24-25). 
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5(далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання госпоперації та є підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Згідно із бухгалтерським обліком, якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості.
Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми № 5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами масштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів.
Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції. Виписка по картковому рахунку є належним та допустимим доказом на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів.
22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» (Клієнт) та ТОВ « «ФК Форт» (Фактор) укладено договір факторингу № 1, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до договору (а.с.9-13).
22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» (Клієнт) та ТОВ « «ФК Форт» (Фактор) склали акт приймання-передачі Реєстру боржників від 22.02.2021 до договору факторингу № 1 від 22.02.2021, який підписаний уповноваженими особами договору та скріплений їх печатками (а.с.14).
ТОВ «ФК «Форт» перерахувало на користь АТ «Альфа-Банк» плату за право вимоги згідно з договором факторингу № 1 від 22.02.2021, що підтверджується копією платіжного доручення від 23.02.2021 (а.с.24).
Згідно з витягом з додатку до договору факторингу № 1 від 22.02.2021 (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами), ТОВ «ФК Форт» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 491014242 від 11.11.2019 на загальну суму 27812,43 грн, з яких: 18296,32 грн – залишок тілу кредиту, 8716,11 грн – залишок по відсотках (а.с.22).
23.02.2021 між ТОВ «ФК Форт» (Клієнт) та TOB «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу № 01-23-02/21, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 491014242 від 11.11.2019 щодо позичальника ОСОБА_1 на загальну суму 27812,43 грн, з яких: 18296,32 грн – залишок тілу кредиту, 8716,11 грн – залишок по відсотках, що підтверджується копією договору факторингу, копією акту приймання-передачі Реєстру боржників від 23.02.2021 до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, копією платіжного доручення № 129 від 23.02.2021 про сплату грошових коштів ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь ТОВ «ФК Форт» за право вимоги за договором факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021; витягом з додатку до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами) (а.с.15-21,23).
Згідно з детальним розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Еліт Фінанс», за кредитним договором № 491014242 від 11.11.2019 у позичальника ОСОБА_1 станом на 22.02.2021 обліковується заборгованість у загальному розмірі 27812,43 грн, з яких: 18296,32 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8716,11 грн – заборгованість по відсоткам, 800,00 грн – заборгованість по штрафам (а.с.26).
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.  Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15.
Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, суд установив, що 11.11.2019 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 491014242, свої зобов`язання за кредитним договором Банк виконав у повному обсязі. TOB «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 491014242 від 11.11.2019 щодо позичальника ОСОБА_1 , укладеним між AT «Альфа-Банк» та відповідачем.
У суду відсутні докази про те, що відповідач мав об`єктивні перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, проте фактично отримані та використані надані грошові кошти в добровільному порядку не повернув, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, не сплачував кредит та відсотки вчасно та у повному обсязі, доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитним договором позивачу або первісному кредитору матеріали справи не містять. 
Водночас, з наданого розрахунку заборгованості суд встановив, що заборгованість відповідача за договором становить: 27012,43 грн, з яких: 18296,32 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8716,11 грн – заборгованість по відсоткам.
Вимоги про стягнення штрафів у загальному розмірі 800,00 грн, що зазначена у розрахунку, позивачем не заявлено, та нарахування таких штрафів не передбачено умовами кредитного договору, укладеного між відповідачем та первісним кредитором. 
З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 491014242 від 11.11.2019 у розмірі 27012,43 грн, з яких: 18296,32 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8716,11 грн – заборгованість по відсоткам.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 800,00 грн суд відмовляє з наведених вище підстав.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3328,00 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.4).
Також, позивач просив стягнути витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200,00 грн.
В обґрунтування наявності та розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн до матеріалів справи надано копії таких документів: договору № 03/07-24 від 03 липня 2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І., в якому вартість послуг адвоката за одну годину часу на надання послуг становить 2000,00 грн без ПДВ; акту № 4 приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025 у справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, де вартість первинної консультації – 1000,00 грн (0,5 година), вартість правового аналізу наявних документів у замовника – 4000,00 грн (2 години), підготовка та подання позовної заяви – 4200,00 грн (2,1 годин); платіжної інструкції № 2721 від 10.06.2025 про сплату ТОВ «Еліт Фінанс» на користь адвоката Литвиненка О.І. 9200,00 грн згідно договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 (а.с.21-30).
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.
Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявив.
Водночас, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в цій справі не є співмірним зі складністю справи, оскільки справа є типовою та нескладною, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у справі невеликий обсяг досліджуваних доказів, а тому у суду виникає обґрунтований сумнів щодо часу, витраченого адвокатом Литвиненко О.І. на надання правничої допомоги, згідно з актом № 4 приймання передачі наданих послуги (всього 4,6 годин), зокрема за первинну консультацію (0,5 години) та на підготовку та подання позовної заяви (2,1 годин), оскільки позовна заява є типовою та подана до суду позивачем, а не адвокатом Литвиненко О.І. 
Тому, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є значно завищеним та неспівмірним, а отже наявні підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу до розміру 2000,00 грн.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (97,12%), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3232 грн 15 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1942 грн 40 коп.
Керуючись ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76, 81, 82, 89, 128, 131, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 491014242 від 11.11.2019 у розмірі 27012 (двадцять сім тисяч дванадцять) грн 43 коп., з яких: 18296,32 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8716,11 грн – заборгованість по відсоткам.
Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 800 грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» суму сплаченого судового збору у розмірі 3232 (три тисячі двісті тридцять дві) грн 15 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1942 (одну тисячу дев`ятсот сорок дві) грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариств з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», ЄДРПОУ 40340222, адреса місцезнаходження: 03035 м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 14.04.2026.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО