Справа № 466/2940/25 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С. 
Провадження № 22-ц/811/3908/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О.
без участі сторін, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивували тим, що 03 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та  ОСОБА_1 укладено договір №1047482, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит в розмірі 25000 грн на строк 366 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші обов`язки, що передбачені договором.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення договору на умовах, що ним визначені. 
Надавши відповідачу кредитні кошти, кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання відповідно до умов вищезазначеного кредитного договору в повному обсязі.
Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за умовами кредитного договору №1047482 від 03 червня 2023 року у  ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 27088.24 грн, з яких 19173.86 грн заборгованість за тілом кредиту та 7914.38 грн – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
На підставі договору факторингу № 31012025 від 31 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за кредитним договором №1047482 від 03 червня 2023 року.
З наведених підстав просили стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованості за договором №1047482 від 03 червня 2023 року в розмірі 27088.24 грн. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1  накористь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором №1047482 від 03 червня 2023 року в розмірі 27088.24 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1  накористь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір у розмірі 2422.40 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1  накористь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.
Розмір заборгованості не відповідає дійсності, оскільки не враховано, що на виконання умов кредитного договору позичальник сплатила 13500 грн. 
Проценти, які вимагає кредитор є несправедливими, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику як споживачу фінансових послуг, що надавалися кредитором, оскільки встановлюють неправомірно велику суму компенсації.
Включення власних нарахувань позивача до процентів, нарахованих первісним кредитором фактично призводить до подвійного стягнення процентів за користування кредитними коштами за один і той самий період.
Розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову та обсягом виконаних адвокатом робіт.
Крім того, позивачем не надано доказу сплати гонорару за надання правничої допомоги, що свідчить про недоведеність позивачем понесення витрат на професійну правничу допомогу.
Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1  накористь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором №1047482 від 03 червня 2023 року в розмірі 6500 грн, а у задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 14 квітня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що 03 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 1047482, за умовами якого товариство надає споживачу кредиту у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту (загальний розмір кредиту) становить 25000 грн (п. 1.3 договору про надання споживчого кредиту № 1047482 від 03 червня 2023 року).
Пунктом 1.4. договору про надання споживчого кредиту № 1047482 від 03 червня 2023 року передбачено, що строк кредиту 366 днів, з кінцевим терміном повернення 03 червня 2024 року (включно).
Згідно з п. 1.4.1. договору про надання споживчого кредиту № 1047482 від 03 червня 2023 року у споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту.
Відповідно до п. 1.5. договору про надання споживчого кредиту № 1047482 від 03 червня 2023 року тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти за процентною ставкою, яка залежить від періоду її встановлення, та становить: за перший день користування кредитом – 25 % відсотків в день, а за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня і до кінця строку надання кредиту – 100.00 % річних.
Орієнтовна реальна процентна ставка на дату укладення договору становить 327.02 % річних (п. 1.7. договору про надання споживчого кредиту № 1047482 від 03 червня 2023 року).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить 45588.24 грн (п. 1.8. договору про надання споживчого кредиту № 1047482 від 03 червня 2023 року). 
Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2646_250207184625 від 07 лютого 2025 року 03 червня 2023 року за допомогою платіжної системи LiqPay здійснено платіж № 246918369 на суму 20 000 гр на банківську карту НОМЕР_1 . 
31 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір надання послуги з факторингу № 31012025, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» за плату набуває права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в реєстрі боржників.
Актом приймання-передачі реєстру боржників за договором надання послуги з факторингу № 31012025 від 31 січня 2025 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» прийняло реєстр боржників.
Згідно з реєстром боржників, що є додатком до договору надання послуги з факторингу № 31012025 від 31 січня 2025 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 1047482 від 03 червня 2023 року.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 1047482 від 03 червня 2023 рокустаном на 03 червня 2024 року, тобто на день закінчення строку дії договору, така становить 27088.24 грн., з яких 15 339.09 грн – заборгованість за основним боргом, 3834.77 грн – заборгованість за процентами за перший день користування кредитними коштами, 7914.38 грн – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, починаючи з другого дня користування кредитом.
При цьому, в розрахунку заборгованості враховано, що за період з 03 червня 2023 року по 04 вересня 2023 року на виконання умов договору про надання споживчого кредиту №1047482 від 03 червня 2023 рокуОСОБА_1 сплатила 13500 грн, з яких 4660.91 грн зараховано кредитодавцем на погашення заборгованості за основним боргом, 1165.23 грн – на погашення заборгованості за процентами за перший день користування кредитними коштами, а 7673.86 грн – на погашення заборгованості за процентами за користування.
Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідачка, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження виконання нею зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №1047482 від 03 червня 2023 року щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами в повному обсязі та відсутності у неї заборгованості за кредитним договором, чи наявної заборгованості в іншому розмірі.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1047482 від 03 червня 2023 року в розмірі 27088.24 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення ОСОБА_1 про дату час та місце призначення справи є безпідставними, оскільки ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 01 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, що не передбачає проведення судового засідання. 
Покликання апелянта на несправедливість нарахованих кредитором процентів та їх суперечність принципам розумності та добросовісності, є необґрунтованими, оскільки розмір нарахованих процентів за користування кредитними коштами не перевищує суми заборгованості за основним боргом.
Доводи апелянта щодо подвійного стягнення процентів за користування кредитними коштами за один і той самий період не підтверджуються матеріалами справи. 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.
Керуючись ст.ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Шандра М.М.