Справа № 420/24424/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Солео» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій просить суд:
- визнати протиправним і скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 19 лютого 2025 року № 13134000701;
- визнати протиправним і скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 19 лютого 2025 року № 1304000701.
Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків заявлене клопотання про розгляд справи у загальному провадженні, яке не підлягає задоволенню, оскільки наведені відповідачем аргументи, щодо необхідності їх заслуховування в судовому засіданні не є переконливими.
Суд зазначає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Суд дану справу не вважає значною в розумінні КАС України, виходячи з підстав заявлених позовних вимог, та з підстав забезпечення належного застосування норм матеріального права, з`ясування фактичних обставин в рамках процесуального права.
У цій справі, сторони у своїх заявах по суті, а саме - у позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив, обґрунтовують свої правові позиції посилаючись на первинні документи які є ідентичними та наявні у обох сторін і які надані суду. Інших письмових доказів вже не може бути надано в силу їх відсутності. Таким чином, кожна зі сторін детально виклала свою правову позицію по суті спору, а також по кожному письмовому доказу, що виключає потребу їх дослідження безпосередньо в судовому засіданні. Розгляд справи у письмовому провадженні є однією із форм здійснення судочинства і не позбавляє сторони заявляти клопотання по справі у письмовому вигляді, не зменшує обсяг дослідження доказів та не впливає на їх оцінку судом.
Жодних клопотань у цій справі окрім даного, сторонами не заявлено, справа є незначної складності, а тому її розгляд у письмовому провадженні не впливає на доступ до правосуддя та не обмежує права сторін. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Солео» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування, відповідачем були встановлені порушення пп. «а» п.198.1, п. 198.2, п.198.3, 198.6 ст. 198 ПКУ при декларуванні взаємовідносин з ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ЮРІЇВСЬКИЙ», ФГ «ДУДНИК», ТОВ «МАКСДЕНАСТІЯ», ТОВ «АРТЕМІДА 1991» та прийняті ППР № 13134000701 та № 1304000701. Відповідні податкові повідомлення-рішення протиправні та мають бути скасованими з огляду на те, що не було взято до уваги реальність здійснення операцій, повне виконання укладених угод, а висновки податкового органу ґрунтуються лише на припущеннях. Просять задовольнити позовні вимоги.
Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнали та зазначили, що згідно аналізу фінансово-господарської діяльності та наданих до перевірки первинних документів встановлено, що контрагенти позивача, на порушення умов укладеного договорів з ТОВ «СОЛЕО», не мали фізичної можливості бути сільськогосподарським товаровиробником та вирощувати реалізовані на ТОВ «СОЛЕО» насіння соняшнику, врожаю 2024 року. Згідно аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних, первинних документів встановлено документальне оформлення придбання ТМЦ з джерела невідомого походження (або з такого, що не відповідає документально оформленому). Надані до перевірки договори не є первинними обліковими документами для цілей. бухгалтерського обліку. 
Також, документальною перевіркою встановлено наявність операції із включення до податкового кредиту та бюджетного відшкодування податкових накладних без їх реєстрації. ТОВ «СОЛЕО» на порушення пункту 198.6 статті 198 ПКУ безпідставно віднесено суму ПДВ у розмірі 768 870 грн до податкового кредиту декларації за листопад 2024 року без підтвердження зареєстрованої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та неправомірно завищено заявлено до бюджетного відшкодування на суму ПДВ 768 870 гривень.
Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Судом встановлені такі обставини по справі.
ТОВ «Солео» зареєстроване в 07.06.2021 року як суб`єкт господарювання та 01.07.2021 року – платник ПДВ. Основним видом діяльності згідно з КВЕД 46.33, є оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; додатковими видами діяльності (відповідно КВЕД) є: 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів, 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах, 10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин та інші.
ТОВ "СОЛЕО" мало взаємовідносини з ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС ЮР`ЇВСЬКИЙ" ФГ "ДУДНИК", ТОВ "МаксДеНастія", ТОВ "Артеміда 1991", щодо придбання насіння соняшнику 2024 року відповідно до укладених договорів.
На підставі наказу від 02.01.2025 №4 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "СОЛЕО"", виданого Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП, з 06.01.2025 по 24.01.2025 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки було складено акт від 28.01.2025 р. № 46/34-00-07-01/44254085.
Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2024 року у декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено порушення ТОВ "СОЛЕО":
- пп. «а» п.198.1, 198.2, п. 198.3, 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, оскільки ним завищено бюджетне відшкодування на 1 668 617 грн. та від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду по рядку 21 «Cума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 уточнюючого розрахунку) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» на суму завищення на 561 904 гривень.
Контролюючим органом при перевірці було встановлено, що у листопаді 2024 року ТОВ "СОЛЕО" мало взаємовідносини з ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС ЮР`ЇВСЬКИЙ", ФГ "ДУДНИК", ТОВ «АРТЕМІДА 1991», ФГ «МаксДеНастія» щодо придбання насіння соняшнику 2024 року.
Згідно аналізу фінансово-господарської діяльності та наданих до перевірки первинних документів встановлено, що ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС ЮР`ЇВСЬКИЙ", ФГ "ДУДНИК", ТОВ "МаксДеНастія", ТОВ "Артеміда 1991", на порушення умов укладеного договорів з ТОВ «СОЛЕО», не мали фізичної можливості бути сільськогосподарським товаровиробником та вирощувати реалізовані на ТОВ «СОЛЕО» насіння соняшнику, врожаю 2024 року.
На пiдставi акта перевiрки вiд 28.01.2025 р. № 46/34-00-07-01/44254085 було винесено оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення: 
Форми «В1» від 19.02.2025 року № 13034000701, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку на 1 668 617 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 417 154,25 грн.;
Форми «В4» від 19.02.2025 року № 13134000701 про зменшення суми від`ємного значення на 561 904, 00 грн.
Вказані висновки зроблені в акті перевірки з тих підстав, що операції між позивачем та вказаними контрагентами не були направлені на настання реального економічного результату, не були реально проведені, а лише оформлені у паперовому вигляді фіктивними документами.
Податковий орган ставить під сумнів наявність достатньої площі земельних ділянок у виробників сільськогосподарської продукції, показники їх статистичної звітності, і вважає, що відсутнє реальне (законне) джерело походження товару, що ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС ЮР`ЇВСЬКИЙ", ФГ "ДУДНИК", ТОВ "МаксДеНастія", ТОВ "Артеміда 1991" реалізовано с/г продукції ТОВ «СОЛЕО» значно більше, чим можливо було зібрати в даний період із площі земель с/г призначення, які ці виробники використовувало в своїй діяльності.
Спірні правовідносини врегульовані наступними приписами діючого законодавства.
Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 135.4 статті 135 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Статтею 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) «До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; 
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності)…..»
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/ послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг…. 
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті…
Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/ послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними /розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. При цьому податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг безумовною підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можна дійти висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), та права на віднесення витрат по його придбанню до складу валових витрат, платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Позивач заперечує проти висновків податкового органу щодо відсутності фізичної можливості його контрагентів бути сільськогосподарськими товаровиробниками та вирощувати реалізовані на ТОВ «СОЛЕО» насіння соняшнику, врожаю 2024 року.
Щодо взаємовідносин із ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС ЮР`ЇВСЬКИЙ" відповідач зазначає, що аналізом ЄРПН встановлено, що ними реалізовано на адресу контрагентів-покупців соняшник – 3633,38 т. Середня врожайність на території Дніпропетровської області у 2024 році соняшника становила – 1,66 т/га. Таким чином, для вирощування реалізованого обсягу всип сільськогосподарських культур ТОВ "АГРОКОМПЛЕКС ЮР`ЇВСЬКИЙ" необхідно 2 985,85 га землі, що свідчить про відсутність фізичної можливості виростити врожай соняшнику 2024 року та, відповідно, бути виробником продукції, документально оформленої у листопаді 2024 року на ТОВ "СОЛЕО".
Позивач не погоджується з такими висновками і посилаючись на копії форм державного статистичного спостереження щодо площ, валових зборів та урожайності сільськогосподарських культур ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ЮР`ЇВСЬКИЙ», які складені та подані відповідно до наказу Державної служби статистики зазначає, що відповідно до звіту про посівні площі сільськогосподарських культур (форма 4-сг) під урожай 2024 року, поданого 09.07.2024 року, посівна площа соняшника становила 269,65 га та посівна площа пшениці озимої – 250,00 га, які, як зазначило підприємство, було пересіяно під соняшник.
Згідно зі звітом про збирання врожаю сільськогосподарських культур (форма 37-сг) на 01.11.2024 р., поданого 31.10.2024, зібрана площа соняшника становила 519,65 га, а обсяг виробництва (валовий збір) соняшника – 19 746,00 ц (або 1 974,60 т); відповідно до звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід (форма 29-сг) у 2024 році зібрана площа соняшника становила 519,65 га, а обсяг виробництва (валовий збір) соняшника – 19 746,00 ц (або 1 974,60 т). Отже, обсяг виробництва (валовий збір) соняшника у 2024 році у ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ЮР`ЇВСЬКИЙ» був набагато більшим від кількості соняшника, який був поставлений ним Позивачу у листопаді 2024 року, а саме: було зібрано 1 974,60 тн, з поставленої кількості у листопаді 2024 року – 681тн.
Аналогічні висновки податкового органу стосовно ФГ "ДУДНИК" у якого загальна площа земельних ділянок складає 217,22 га., із яких посіяно під соняшник 133,22 га. Аналізом ЄРПН встановлено, що ФГ «ДУДНИК» реалізовано на адресу контрагентів покупців врожаю 2024 року соняшник 393,42 т (у т.ч. ТОВ «СОЛЕО» - 387,4 т.). Для вирощування реалізованого обсягу сільськогосподарських культур ФГ «ДУДНИК» необхідно 330,88 га землі, враховуючи середню врожайність на території Дніпропетровської області, тоді як зареєстровано лише 161,06 га.
Крім того, поставлено під сумнів ТТН, оскільки місцем навантаження було с. Мар`ївка, Синельнківський р-н, Дніпропетровська обл., але в жодній товарно-транспортній накладній не вказано вулицю та номер об`єкту із якого здійснювалось відвантаження товару. В зв`язку з чим, не має можливості ідентифікувати місце розташування складу.
Позивач зазначив, що контролюючий орган самостійно в Акті перевірки зазначає про відомості з наявності земельних ділянок у ФГ «ДУДНИК», відображених ним у податковій декларації за 2024 рік. Загальна площа земельних ділянок складає 217,22 га. Згідно зі звітом про посівні площі с/г культур під урожай 2024 року, засіяно 215,22 га землі, а саме: 30 га під пшеницю озиму, 52 га під ріпак озимий та 133,22 га під соняшник. 
Вказані обставини підтверджуються наданими ФГ «ДУДНИК» копіями форм державного статистичного спостереження щодо площ, валових зборів та урожайності с/г культур, які складені та подані відповідно до наказу Державної служби статистики. Так, відповідно до звіту про посівні площі с/г культур (форма 4-сг) під урожай 2024 року, поданого 29.05.2024 року, посівна площа соняшника становила 133,22 га; згідно зі звітом про збирання врожаю с/г культур (форма 37-сг) на 01.10.2024 року, поданого 30.09.2024 року, зібрана площа соняшника становила 133,22 га, а обсяг виробництва (валовий збір) соняшника склав 443,22 тн. 
Обсяг виробництва (валовий збір) соняшника у 2024 році в ФГ «ДУДНИК» був набагато більшим від кількості соняшника, який був поставлений ним ТОВ «Солео» у листопаді 2024 року, а саме: було зібрано 443,22 тн, з поставленої кількості у листопаді 2024 року – 96,12тн.
Щодо ТОВ «АРТЕМІДА 1991» у акті перевірки зазначено про те, що загальна площа земельних ділянок складає 475,77 га, із яких засіяно під соняшник: Солонянська ОТГ – 281,92 га, Перещепинська ОТГ – 90 га. Аналізом ЄРПН встановлено, що ТОВ «АРТЕМІДА 1991» реалізовано на адресу контрагентів-покупців наступні зернові культури врожаю 2024 року: соняшник 251,84 т (у т.ч. ТОВ «СОЛЕО» - 222,68 т.), кукурудза – 132,87 т. для вирощування реалізованого обсягу сільськогосподарських культур ТОВ «АРТЕМІДА 1991» необхідно 198 га землі. При цьому, для вирощування соняшнику, який переважно був реалізований на ТОВ «СОЛЕО» у кількості 222,68 т., необхідно 134 га землі. Враховуючи середню врожайність ТОВ «АРТЕМІДА 1991» не мало фізичної можливості виростити врожай соняшнику 2024 року та, відповідно, бути виробником продукції, документально оформленої у листопаді 2024 року на ТОВ "СОЛЕО".
Позивач заперечує проти таких висновків та зазначає, що згідно зі звітом про посівні площі с/г культур, під урожай 2024 року засіяно 475,77 га: Солонянська ОТГ – 281, 92 га під соняшник, Губинихська ОТГ – 93,85 га під кукурудзу, Перещепинська ОТГ – 100 га: 90 га під соняшник та 10 га під кукурудзу. Вказані обставини підтверджуються наданими ТОВ «АРТЕМІДА 1991» копіями форм державного статистичного спостереження щодо площ, валових зборів та урожайності с/г культур, які складені та подані відповідно до наказу Державної служби статистики:
згідно зі звітом про посівні площі с/г культур (форма 4-сг) під урожай 2024 року, територіальна громада – Солонянська ОТГ, поданого 31.05.2024 року, посівна площа соняшника становила 281,92 га; 
відповідно до звіту про посівні площі с/г культур (форма 4-сг) під урожай 2024 року, територіальна громада – Перещепинська ОТГ, поданого 31.05.2024 року, посівна площа соняшника становила 90,00 га; 
згідно зі звітом про площі та валові збори с/г культур, плодів, ягід (форма 29-сг) у 2024 році, територіальна громада – Солонянська ОТГ, поданого 08.01.2025 року, зібрана площа соняшника становила 281,92 га, а обсяг виробництва (валовий збір) соняшника – 410,00 т; 
відповідно до звіту про площі та валові збори с/г культур, плодів, ягід (форма 29-сг) у 2024 році, територіальна громада – Перещепинська ОТГ, поданого 08.01.2025 року зібрана площа соняшника становила 90,00 га, а обсяг виробництва (валовий збір) соняшника – 130,50 т.
Обсяг виробництва (валовий збір) соняшника у 2024 році у ТОВ «АРТЕМІДА 1991» був набагато більшим від кількості соняшника, який був поставлений ним ТОВ «Солео» у листопаді 2024 року, а саме: було зібрано 540,50 т насіння соняшнику, з поставленого у листопаді 2024 року – 101,36 т. Обсяг постачання насіння соняшника 2024 року урожаю від ТОВ «АРТЕМІДА 1991» на користь ТОВ «СОЛЕО» у листопаді 2024 року, відображений у декларації ТОВ «СОЛЕО» з ПДВ за листопад 2024 року, є меншим за обсяг виробництва такого соняшника згідно зі звітністю ТОВ «АРТЕМІДА 1991».
Щодо взаємовідносин із ТОВ «МаксДеНастія» податковий орган зазначає, що у цього постачальника загальна площа земельних ділянок складає 161,79 га. Відповідно до звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2024 року засіяно 79,54 га під соняшник. Аналізом ЄРПН встановлено, що ФГ «МаксДеНастія» реалізовано на адресу контрагентів-покупців зернові культури врожаю 2024 року: соняшник 283,04 т (у т.ч. ТОВ «СОЛЕО» - 147,61 т.). Для вирощування соняшнику, який переважно був реалізований на ТОВ «СОЛЕО», необхідно 170 га землі, тоді як засіяно під лише 79,54 га землі. В наданих до перевірки товарно-транспортних накладних вказано, що місцем навантаження було с. Маломихайлівка, Криничанський р-н. В жодній ТТН не вказано вулицю та номер об`єкту із якого здійснювалось відвантаження товару. 
Позивач заперечує проти таких висновків і зазначає, що відповідно до звіту про збирання врожаю сільськогосподарських культур (форма 37 сг) на 01.10.2024, поданого ТОВ «МАКСДЕНАСТІЯ» 24.10.2024, вбачається, що обсяг виробництва (валовий збір) соняшника склав 2 710,00 ц (або 271,00 т), тобто був набагато більшим від кількості соняшника, який був поставлений ним ТОВ «СОЛЕО» у листопаді 2024 року, а саме: було зібрано 271,00 т, з поставленого у листопаді 2024 року – 99,08 т.
Зазначають, що відсутність у ТТН вулиці та номеру об`єкту, з якого здійснювалось відвантаження товару не може становити самостійного аргументу безтоварності господарської операції.
Заслухавши сторони, дослідивши письмові заяви сторін по суті справи, враховуючи вищенаведені приписи діючого законодавства, суд вважає, що висновки відповідача викладені в акті перевірки є помилковими, а прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню виходячи з наступного.
В Акті перевірки не оспорюється той факт, що всі первинні документи (окрім ТТН) по операціям позивача з його контрагентами складені належним чином у відповідності до вимог законодавства, повністю проведені всі розрахунки щодо поставленої продукції, здійснено її поставку на переробку та подальшу реалізацію.
Щодо сумнівів податкового органу про дані врожайності соняшника та не можливості обсягів виробництва з урахуванням середньої врожайності на території Дніпропетровської області у 2024 році, суд зазначає, що такі висновки є протиправними, оскільки не ґрунтуються на конкретних об`єктивних та перевірених даних і є припущенням контролюючого органу.
Так, арифметичне середнє (в математиці і статистиці) — сума всіх фіксованих значень набору, поділена на кількість елементів набору.
Суд зазначає, що використання податковим органом середнього (середньоарифметичного числа) статистичного показника, в даному випадку врожайності соняшника, не є надійним та точним, оскільки суттєво залежить від граничних значень цифр які складаються та підлягають діленню. Тобто, з урахувань методики визначення арифметичного середнього, а саме шляхом додавання групи чисел і ділення на кількість цих чисел, середній показник може суттєво відрізнятись від додаваємих – бути значно більшим або бути значно меншим. 
Тобто, жодним чином не виключається у контрагентів позивача більших показників урожайності, ніж у інших товаровиробників Дніпропетровської області, показники яких також використані при виведенні середньої врожайності. 
Суд погоджується з позицією позивача, що відповідач використовує незатверджені способи та методики розрахунків, узагальнені дані, які жодним чином не враховують діяльності та результатів від такої діяльності конкретного платника податків, та не використовує первинні дані, що були надані постачальниками/виробниками органам статистики та контролюючим органам. Посилання Відповідача на інформацію щодо врожайності с/г культур, наведеної у відкритих джерелах, а саме: середню врожайність на території Дніпропетровської області у 2024 році, є причиною формування хибних висновків через загальний підхід до визначення обсягів зібраного врожаю при застосуванні методів та способів розрахунку, які незатверджені на державному рівні.
Суд погоджується, що на урожайність соняшника, як і будь-якої іншої культури, суттєво впливають такі суто індивідуальні фактори: застосовувані сільськогосподарським товаровиробником технології вирощування, якість використаного посівного матеріалу, в т.ч. власної селекції або придбаного, якість сівби, дотримання або недотримання сівозміни, якість ґрунтів, вологість під час сівби та абіотичні чинники під час дозрівання урожаю, застосування добрив та біостимуляторів рослин, застосування якісного обладнання та техніки під час збирання врожаю, та інше. 
Середня врожайність по області є довідковим показником, який не враховує індивідуальні особливості господарювання суб`єктів, тому вона не може бути використаною як доказ нереальності постачань без інших прямих доказів. 
Наведені в Акті перевірки податковим органом розрахунки щодо площ та врожайності соняшника, на думку суду, слід розглядати як податкову інформацію що створена або отримана суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідна для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. ( ст. 16 )
Таким чином, висновки податкового органу ґрунтуються лише на відомостях отриманих з інформаційних баз відповідача та власних розрахунків, які не є доказами, що спростовують реальність господарської операції, а лише є інформацією для вчинення більш ретельної перевірки в тому числі і шляхом проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, які податковим органом не проведенні.
Щодо дефектності на думку податкового органу ТТН, а саме відсутності адрес, суд зазначає, що такі зауваження можуть розглядатись не більше як «зауваження», оскільки є юридично несуттєві, бо не впливають на суть та фактичне здійснення операцій. Щодо цього у позовній заяві викладено аргументи Позивача з посиланням на судову практику Верховного Суду.
Суд погоджується з позицією позивача, що навіть за умови часткових недоліків у ТТН (відсутність вулиці/номера складу), зазначене не є самостійною підставою для висновку про безтоварність, якщо наявні інші узгоджені первинні документи та реальний рух активу. Такий підхід усталений у практиці Верховного Суду (постанова № 320/2332/19 від 17 січня 2024 року). 
Більше того, у позові надана деталізація місць навантаження/розвантаження (завод «Потоки», м. Кам`янське, вул. Старочумацька, 9; інші локації), що конкретизує та визначає логістику поставок і спростовує доводи про «неідентифіковані склади».
Позивач довів реальність постачань с/г продукції (насіння соняшнику) комплексом первинних документів: видаткові накладні, ТТН, платіжні доручення, картки аналізу, договори/специфікації, статистична звітність 4-сг, 29-сг, 37-сг щодо посівних площ і валових зборів контрагентів. Це прямо викладено в позові та підтверджено додатками
Виходячи з цього, такі висновки податкового органу не можуть бути покладені в основу акта перевірки як такі, що підтверджують нереальність господарської операції в силу неможливості виростити соняшник у зазначеному обсязі.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем з його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, а також доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що факт існування реальних господарських правовідносин позивача з наведеними контрагентами, обумовлених договорами, підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, а право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої у складі вартості придбаних товарів посвідчується належним чином оформленими та зареєстрованими податковими накладними. 
Обставини щодо фактичного здійснення господарських операцій з придбання у контрагентів товарів, на які платник податку посилається як на підставу виникнення у нього права на включення нарахованого (сплаченого) податку на додану вартість до податкового кредиту, відповідачем не спростовано.
Поряд з цим, відповідач не довів, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з цими підприємствами було одержання податкової вигоди, як то вказує відповідач.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. (Постанова ВС КАС по справі 200/2903/22)
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. (Постанова ВС КАС по справі 200/2903/22) 
Також, документальною перевіркою платника податків встановлено наявність операції із включення до податкового кредиту та бюджетного відшкодування податкової накладної без її реєстрації, а саме податкової накладної №15 від 18.11.2024 р. на суму ПДВ – 768 870,18 грн ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ЮР`ЇВСЬКИЙ» на адресу ТОВ «СОЛЕО», яку подано на реєстрацію 12.12.2024. Реєстрація даної податкової накладної була зупинена. В подальшому, за результатами розгляду Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 02.01.2025 №12303636/45144914 про реєстрацію податкової накладної від 18.11.2024 №15 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Як зазначає відповідач ТОВ «СОЛЕО» при поданні декларації з податку на додану вартість (від 20.12.2024 №9387251549) вищезазначену податкову накладну, реєстрація якої була зупинена, включено до складу податкового кредиту та заявлено до бюджетного відшкодування. 
Суд погоджується з висновками відповідача і їх не спростовує позивач, що на момент подання декларації з податку на додану вартість (граничний термін подання декларації 20.12.2024) податкова накладна від 18.11.2024 №15 не була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що порушенням пункту 198.6 статті 198 ПКУ.
На думку суду, виявлені порушення дають підстави для подальшого корегування податкової звітності позивача, оскільки податкова накладна після наданих письмових пояснень була зареєстрована.
Зазначені порушення не впливають на висновки суду, що визнання оскаржуваних ППР протиправними та їх скасування.
Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1. ст. 77 КАС України позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не виклав правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.
У підсумку, з урахуванням вищезазначеного, у сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
На користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір 9285,31 грн.

вирішив:

Позовні вимоги ТОВ «Солео» задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 19 лютого 2025 року № 13134000701 та № 1304000701.
Стягнути з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (ЄДРПОУ ВП 44104032; адреса: Пр. Шевченка, 15/1, м. Одеса, 65015) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Солео» (ЄДРПОУ: 44254085; адреса: 68800, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Рені, вул. Дунайська, б. 188) судовий збір в сумі 9285,31 грн. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 

Суддя Попов В.Ф.