2/130/687/2026
130/4032/25
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2026 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі судді Костянтина Шепеля,
із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом адвоката Федоренко Поліни Петрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-
приходить до такого.

Позиція позивача
Представник позивачка ОСОБА_1 – адвокат Федоренко П.П. звертається до суду з позовом, в якому вказує, що сторони з 29 вересня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому. Від шлюбу сторони мають двоє дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного, різні погляди на життя та ведення господарства, на день звернення з позовом про стягнення аліментів позивачка подала заяв про розірвання шлюбу. Позивачці одній важко забезпечувати всі матеріальні потреби дітей для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, оскільки позивачка доглядає за дітьми та одночасно навчається у вищому навчально закладі. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Саме тому позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів дітей та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їх спільних дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 1-3). 

Позиція відповідача
Відповідач свою позицію не виклав. Правом надання відзиву на позов не скористався.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання
Справа надійшла до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 26 грудня 2025 року (а.с. 1).
В порядку частини восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України 6 лютого 2026 року отримано відповідь щодо місця реєстрації відповідача.
Ухвалою суду від 9 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (а.с.47).
Ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу рекомендованим листом за дійсною адресою зареєстрованого місця проживання, підтвердженою інформацією Северинівської сільської радою (а.с.46).
23 лютого 2026 року на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 49).
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку – суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин сьомої та восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.
Відповідач заяви про неможливість подання відзиву на позов через введення воєнного стану у країні, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавав.
Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.
Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин
Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони 29 вересня 2012 року зареєстрували шлюб в виконкомі Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 05 (а.с. 15).
Згідно з копіями свідоцтв про народження, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18).
Відповідно до копії довідки виданої Северинівської сільської ради від 12 грудня 2025 року № 1688, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , разом з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які знаходяться на її утриманні (а.с. 20).
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Юридична кваліфікація встановлених обставин
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з частиною першою статті 191 цього ж Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до вимог статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У відповідності до положень частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
За змістом частини першої статті 27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до статей 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи досліджені докази, у суду немає сумнівів щодо обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про те, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання своїх неповнолітніх синів.
Вирішуючи питання щодо розміру заявлених аліментів, суд визнає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо визначення їх в розмірі 1/2 частини доходу відповідача. 
Тому, з урахуванням вищевикладеного суд визначає необхідним та достатнім сплату відповідачем аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу). Такий розмір аліментів забезпечуватиме достатнє утримання дітей та не порушуватиме прав відповідача, перебуваючи в межах встановленого законом обмеження утримання аліментів з його доходів.

Висновки суду
Позивачка довела, що у них з відповідачем є спільні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд визнає аргументовано доведеним позивачем існування обов`язку щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям до досягнення ними повноліття відповідачем, який є їхнім батьком і приходить до висновку про стягнення аліментів на користь позивачки в інтересах дітей у розмірі 1/3 частини доходів відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову, враховуючи вимоги статей 181, 182, 191 СК України та виходячи з обставин справи.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.
Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу, в розмірі 4000 грн. Враховуючи, що позивачем на виконання вимог частини першої статті 134 Цивільного процесуального кодексу України вказано розрахунок таких витрат, додано договір про надання правової допомоги та детальний опис робіт із розрахунком, який є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (а.с.31-36), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до статті 430 Цивільного процесуального кодексу України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.
Керуючись статтями 141, 223, 235 ,259, 263, 264, 265, 279, 430 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 180, 182, 185, 191 Сімейного кодексу України, суд -
у х в а л и в :

Позов адвоката Федоренко Поліни Петрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити повністю.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 26 грудня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць допустити до негайного виконання.
На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ім`я (найменування) сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ