Справа № 466/4453/25
Провадження № 2/466/358/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Невойта П.С.,
секретаря судового засідання Пришляк А.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (правонаступник в/ч НОМЕР_2 ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Шевченківського відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та встановлення факту перебування позивача на утриманні,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Бекерської Н.В.,
в с т а н о в и в:
12 травня 2025 року адвокат Бекерська Наталія Володимирівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 (код НОМЕР_3 ) та просить суд – встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та жінки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації шлюбу в період часу з 01.06.2004 року до 23.05.2023 року; та перебування ОСОБА_1 на утриманні в ОСОБА_2 .
В обґрунтування позову зазначила про те, що в період з червня 2004 року і до 23.05.2023 року вона проживала разом з ОСОБА_2 у належній їй на праві власності квартирі що на АДРЕСА_1 одніє сім`єю, як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу. При цьому позивач разом з дітьми фактично перебували на утриманні в чоловіка, так як її дохід був мінімальним, а дохід чоловіка перевищував її у декілька разів.
За час проживання однією сім`єю в позивача з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син – ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження ОСОБА_2 записаний як батько.
Крім того у ОСОБА_1 є дочка від попереднього шлюбу – ОСОБА_4 , яка виховувалась ОСОБА_2 як рідна дитина.
За час спільного проживання позивача і ОСОБА_2 у них виникли спільні сімейні права та обов`язки, організовували та вели спільне господарство, виховували дітей та забезпечували їм належні умови, працювали та мали спільний бюджет.
Після негативного прикладу попереднього шлюбу, позивач вважала, що в родині головне кохання та довіра, і штамп в паспорті нічого не змінить. ОСОБА_2 працював у будівельній компанії, де отримував високу заробітну плату, відтак позивач і діти перебували на його утриманні.
З 09.06.2022 року ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та виконував бойові завдання. ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З часу мобілізації до ЗСУ ОСОБА_2 отримував грошове забезпечення, з якого систематично надавав кошти ОСОБА_1 на утримання сім`ї. Дані гроші стали єдиним джерелом існування позивача та дітей, адже в січні 2023 року позивач втратила роботу і її єдиним доходом була допомога по безробіттю.
Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулася із заявою щодо отримання посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» до ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак листом №5911 від 10.11.2023 року отримала відмову, у зв`язку з тим, що не перебувала у зареєстрованому шлюбі із загиблим.
Позивач наголошує, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні необхідне їй для реалізації прав дружини загиблого військовослужбовця, отримання грошового забезпечення та інших пільг, які гарантовані державою. Просить позовну заяву задовольнити.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Також, залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Міністерво оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головне управління Пенсійного фонду України.
27.05.2025 року через систему «Електронний суд» від представника Міністерства оборони України Ткачука В.В. поступили додаткові пояснення у справі. В обґрунтування зазначає, що обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, окрім спільного проживання, є наявність: спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Зазначає, що позивачем не надано достовірних доказів, які отримані законним шляхом та відповідно до чинного законодавства щодо факту спільного проживання. Відтак, відсутні підстави для визнання такого факту доведеним. 
Окрім того, факт перебування на утриманні померлого має місце за умови, що на утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю (заявнику), була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів.
ОСОБА_1 не зазначено і не доведено, чому вона не може самостійно себе утримувати, а покладалася лише на утримання ОСОБА_2 . Відтак, Міністерство оборони України просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Також, 05.06.2025 року від представника третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшли письмові пояснення. Зі змісту останніх вбачається, що до членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать: батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; 2) дружина (чоловік) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружина (чоловік) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю; 3) дружина (чоловік), які не одружилися вдруге, батьки, неповнолітні діти померлих учасників бойових дій, партизанів, підпільників, військовослужбовців та учасників війни, які проходили службу у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що входили до складу діючої армії в період Другої світової війни та війни 1938-1939 років з імперіалістичною Японією, нагороджених за бойові дії державними нагородами та орденами і медалями колишнього Союзу РСР (крім ювілейних); 4) діти померлих учасників бойових дій, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, до закінчення цих закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Позивачка не перебувала у шлюбі з померлим, та не входить до чітко визначеного переліку осіб, які мають право на отримання посвідчення «Член сім`ї загиблого». Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_1 просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою суду від 18.07.2025 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Бекерської Н.В. від 18.07.2025 року та змінено процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на співвідповідача у справі.
Ухвалою судового засідання від 17.09.2025 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 від 02.09.2025 року та до участі у справі в якості співвідповідача залучено Шевченківський відділ соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.
Ухвалою від 06.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
07.11.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшли пояснення, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позову.
10.11.2025 року надійшла заява від Військової частини НОМЕР_1 про визнання її правонаступником військової частини НОМЕР_2 .
Також, 10.11.2025 року через систему «Електронний суд» від представника Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Кіт М.Д. поступив відзив на позовну заяву. Мотивувала тим, що Сімейним кодексом України визначено, що подружжям є лише особи, які перебувають у зареєстрованому шлюбі. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб. 30.10.2023 року ОСОБА_1 зверталася до Шевченківського відділу соціального захисту із заявою про надання їй статусу та видачу «Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України», як дружині ОСОБА_2 19.01.2024 року їй відмовлено у наданні статусу члена сім`ї загиблого Захисника України військовослужбовця ОСОБА_2 . Відтак, Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради просить відмовити у задоволенні позову.
Будучи в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що вона є сусідкою ОСОБА_7 за місцем проживання і квартири розміщені на 7 і 6 поверхах. В будинку вона проживає з 1988 року та знала і знає сімю ОСОБА_8 та ОСОБА_2 . Сусіди проживають у будинку з 2010 року та у них у 2013 році народився син. Покійний ОСОБА_9 був хорошим батьком для сина та одинаково відносився і до доньки ОСОБА_10 . Де працював до війни не цікавилася. Бачила подружжя постійно разом. 
Свідок ОСОБА_11 також пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_12 . ОСОБА_13 їх знає, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 були все разом, сприймала їх як подружжя, а вже потім, після смерті ОСОБА_2 їй стало відомо, що вони не були одружені. Проживали разом зі сином та донькою ОСОБА_10 в будинку постійно, ОСОБА_14 займався господарством, а в останні роки знала, що він служить в ЗСУ та воює.
Свідок ОСОБА_15 дала показання про те, що вона є матір`ю ОСОБА_12 . Донька з ОСОБА_9 проживала з 2005 року і до лютого 2010 року з нею на квартирі, а потім переселилися на АДРЕСА_2 . Як почали жити разом, то внучці ОСОБА_16 було 5 років і він її сприйняв як свою доньку. ОСОБА_9 постійно працював на будові в т.ч. і прорабом та мав добрі заробітки, утримував сім`ю. Під час служби в ЗСУ як приходив у відпустку, то все проживав зі сім`єю.
Свідок ОСОБА_17 також пояснив, що він є батьком ОСОБА_7 та підтверджує, що сім`я доньки: ОСОБА_18 та ОСОБА_9 , їх донька і син з 2005 і до 2010 року проживали разом з ними, а з 2010 на квартирі на АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 працював постійно на будові та утримував сім`ю. 
У судовому засіданні 20.02.2026 року позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бекерська Н.В. підтримали доводи викладені у позовній заяві та просили задоволити таку.
Інші учасники справи в судове засідання не прибули.
Суд, вислухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Матеріалами справи установлено, що позивач ОСОБА_1 в період з червня 2004 року і до 23 травня 2023 року проживала разом із ОСОБА_2 у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_3 , однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. Даний факт підтверджується Актом №49 від 30 червня 2023 року ЛКП «Варшавське-407». Відповідно до останнього, за адресою: АДРЕСА_1 дійсно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно проживав з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації до дня смерті /арк. спр. 17/.
За час спільного проживання в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась дитина – син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 /арк. спр. 25/. З Свідоцтва вбачається, що батьком ОСОБА_19 є ОСОБА_2 .
Окрім того, у позивача ОСОБА_20 є дитина від попереднього шлюбу ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Відповідно до заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07.12.2010 року ОСОБА_22 позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_9 /арк. спр. 30/.
Твердження позивача про те, що загиблий ОСОБА_2 виховував її дочку від попереднього шлюбу як власну дитину, знайшло підтвердження у показаннях свідків, допитаних у судовому засіданні.
З 09.06.2022 року ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та виконував бойові завдання.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 29.05.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце смерті – селище Кузьмине Сєвєродонецького району Луганської області /арк. спр. 19/.
Як убачається з довідки військової частини НОМЕР_2 №1630/312 загиблий (померлий) солдат ОСОБА_2 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи з 09.06.2022 року по 09.11.2022, з 16.11.2022 по 09.04.2023, з 22.04.2023 по 11.05.2023, з 19.05.2023 по 23.05.2023 виконував бойові завдання в Харківській області (в районі населеного пункту Боромля, Верхня Сироватка, Нижня Сироватка, Бранцівка, Мезенівка, Славгород, Грабовське), в Донецькій області (в районі населених пунктів Міньківка, Новомиколаївка, Костянтинівка, Бахмут, Торське, Лиман) /арк. спр. 16/.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №2609 від 21.12.2023 року, причина смерті солдата ОСОБА_2 , 1977 року народження, вибухові осколкові множинні поранення тіла. Ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків. Травма, поранення, які призвели до смерті та причина смерті /арк. спр. 18/.
Судом встановлено, що за час спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , такі вели спільне господарство, виховували дітей, мали спільний сімейний бюджет, несли спільні витрати, приймали участь у витратах.
Згідно картки соціально-демографічних даних військовослужбовця, яка надійшла в розпорядження суду 08.01.2026 року, у графі «Близькі родичі» загиблий ОСОБА_2 зазначив дружиною – ОСОБА_1 та вказав її контактний номер телефону.
До мобілізації ОСОБА_2 працював на посаді начальника будівельно-монтажної дільниці у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВІП-АЛЬЯНС». Згідно довідки про доходи за період січень 2021 року по січень 2024 року, його загальна сума доходу становила – 213 540, 78 грн. /арк. спр. 31/. За час: січень 2021-листопад 2022 доходи позивача становили 160085 гривень /арк.спр. 32/.
З часу мобілізації до ЗСУ ОСОБА_2 отримував грошове забезпечення, з якого систематично надавав кошти ОСОБА_1 на утримання сім`ї. Дані гроші стали єдиним джерелом існування позивача та дітей, адже в січні 2023 року позивач втратила роботу і її єдиним доходом була допомога по безробіттю. Як вбачається з матеріалів, з 2010 року на утриманні ОСОБА_2 перебували ОСОБА_1 , донька ОСОБА_16 2000 р.н. та з 2013 року також і син ОСОБА_19 . 
Після смерті ОСОБА_2 , позивач звернулася із заявою щодо отримання посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» до ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак листом №5911 від 10.11.2023 року отримала відмову, у зв`язку з тим, що не перебувала у зареєстрованому шлюбі із загиблим.
Суд також враховує доводи позивача, що 06.05.2024 року вона звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка та встановити факт перебування позивача на утриманні ОСОБА_2 як чоловіка.
Однак, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.02.2025 року дану заяву було залишено без розгляду з тієї підстави, що виник спір про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження.
Під час здійснення розгляду даної справи, суд досліджував матеріали цивільної справи №466/4872/24 (провадження 2-о/466/30/25) за заявою адвоката Носової Юлії Миколаївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_24 ; Міністерство оборони України; Військова частина НОМЕР_2 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_7 ; Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області; Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно з ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» визначено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту.
Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
У постанові Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі №175/2319/22 зроблено висновок, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлення факту смерті у певний час не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме виникнення у заявника права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а також права на спадкування за законом майна померлого спадкодавця, що є окремим предметом доказування.
Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, змін або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні необхідне позивачу для реалізації прав дружини загиблого військовослужбовця, отримання грошового забезпечення та інших пільг, які гарантовані державою
Правила статті 3 СК України визначають те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.
Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання осіб сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.
Належними та допустимими доказами проживання осіб однією сім`єю відповідно до вимог статей 77-78 ЦПК України є, зокрема: довідки з місця проживання; свідчення свідків; спільні фото, листи ділового та особистого характеру тощо; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що особи вважали себе сім`єю, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Згідно ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого.
Тобто, для набуття статусу утриманця військовослужбовця необхідна одночасна наявність таких умов: належність до непрацездатних членів сім`ї, визначених у ст. 30 Законі №2262-XII; отримання від військовослужбовця допомоги, яка є основним джерелом засобів до існування.
Згідно ч.4 ст. 30 Закону №2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Даний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/313/19, Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України, подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Відповідно до ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Аналізуючи подані до суду докази, як окремо кожен, так і в сукупності між собою, з урахуванням стандарту більшої переконливості суд дійшов висновку, що позивачем до суду надані належні, допустимі та достатні докази, які доводять факти, викладені в позові, на підтвердження вимог позивача.
Так, позивачем була надано докази, кожен із яких сам по собі не може мати вирішальне значення, проте в сукупності надають суду підстави дійти висновку про наявність у відносинах позивача та загиблого таких ознак сім`ї, як наявність спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, участь у витратах наявності сімейних обов`язків.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
позовні вимоги позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (правонаступник в/ч НОМЕР_2 ), (код НОМЕР_6 ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Шевченківського відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та встановлення факту перебування позивача на утриманні - задовольнити у повному обсязі.
Встановити факт постійного спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ведення ними спільного побуту, наявність між ними взаємних прав та обов`язків, в період з червня 2004 року на дату загибелі ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 в період з червня 2004 року по дату загибелі ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідач: військова частина НОМЕР_1 (правонаступник в/ч НОМЕР_2 ), код ЄДРПОУ – НОМЕР_6 , юридична адреса: АДРЕСА_5 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, код ЄДРПОУ – 13814885, юридична адреса: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10.
Відповідач: Шевченківський відділ соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, код ЄДРПОУ – 25261380, юридична адреса: м. Львів, вул.Липинського, 11.
Третя особа: Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ – 00034022, юридична адреса: 03168, м. Київ, проспект Повітряних Сил, буд. 6.
Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ – НОМЕР_8 , юридична адреса: АДРЕСА_6 .
Повний текст рішення складено 20.02.2026 року.
  Суддя	  	 П.  С.  Невойт