Провадження №2/748/825/26	
 	Єдиний унікальний № 748/483/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
"09" квітня 2026 р.	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Хоменко Л.В.,
секретаря Базарної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №537333046 від 09 червня 2024 року в розмірі 15 013 грн. 50 коп. та судовий збір у сумі 2 662 грн. 40 коп.
Свої вимоги мотивує тим, що 09 червня 2024 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 537333046 на суму 4 500 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів за користування кредитом. Кредитор своє зобов`язання щодо видачі кредиту виконав шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами договору. В подальшому право вимоги за кредитним договором № 537333046 від 09 червня 2024 року відповідно до укладеного договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а відповідно до договору факторингу №27/0225-01 від 27 лютого 2025 року до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». У зв`язку з порушенням умов договору станом на момент подання позовної заяви у відповідача виникла заборгованість в розмірі 15 013 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 4 500 грн. 00 коп., заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом в сумі 8 263 грн. 50 коп. та 2 250 грн. 00 коп. неустойка. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. 
Ухвалою судді від 23 лютого 2026 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позов чи клопотань не подав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить до такого висновку.
Судом встановлено, що 09 червня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 537333046 (невід`ємними частинами якого є Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та Паспорт споживчого кредиту, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua). За умовами даного договору товариство зобов`язувалось надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту в розмірі 4 500 грн. 00 коп. (п.2.1. Договору).
Згідно пункту 3.1. Договору строк дисконтного періоду користування кредитом 20 днів від дати отримання позичальником першого траншу.
Строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав (п.3.2 Договору).
Відповідно пункту 3.3. Договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 20 днів дисконтного періоду проценти в сумі 360 грн. 00 коп.
Кредитодавець у якості суб`єкта первинного фінансового моніторингу до укладення Договору та встановлення ділових відносин здійснив всі необхідні дії спрямовані на виконання вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, в тому числі здійснив заходи належної перевірки особи Позичальника, в тому числі Позичальнику запропоновано здійснити ідентифікацію технічними засобами, що використовуються Кредитодавцем. Верифікація Позичальника здійснена шляхом отримання інформації про Позичальника з офіційного та/або надійного джерела, а саме наступним способом: Спосіб верифікації - Система BankID НБУ; Дата отримання інформації - 29.02.2024; Ідентифікатор для перевірки сесії передачі інформації - bb466901-0121-449c-93a4-dafe4eb14249 (п. 4.7. Договору).
Пунктом 4.10 Договору встановлено порядок укладення кредитного договору.
Рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 29 червня 2024 року, у разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору (п.7.1 Договору).
В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 Договору, дострокового припинення дії Договору в порядку, передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7 договору (п.7.2 Договору).
Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 09 липня 2029 року (п.7.3 Договору); базова процентна ставка 1,50% в день від суми залишку кредиту, що становить 547,50% річних. Уразі отримання додаткових /Траншів за цим Договором після 21 серпня 2024 року, базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки зазначеної в Законі, що складає 1% за день користування таким траншем. (п.8.3 Договору).
Пунктом 11.1 передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання. (а.с. 9-20).
Аналогічна інформація щодо порядку кредитування та умов повернення кредиту наведена у Паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 537333046, який підписаний сторонами 09 червня 2024 року (а.с. 7-8).
Вказаний кредитний договір створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника кредитодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було ідентифіковано й верифіковано. З кредитного договору вбачається, що одноразовий ідентифікатор ОСОБА_1 було направлено 09 червня 2024 року о 23:09:57, а відповідачем його введено 09 червня 2024 року о 23:10:36 (а.с. 20), тому суд приходить до висновку що письмова форма даного правочину дотримана.
Відповідач, укладаючи Договір, пройшов верифікацію, тим самим підтвердив актуальність та належність його персональних даних, в тому числі і фінансового мобільного номеру, який був вказаний останнім при заповненні заяви на отримання кредиту. Від Системи BankID НБУ було отримані відповідні підтвердні дані про відповідача, які зазначені ним у заявці. 
При цьому судом встановлено, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між Товариством та відповідачем електронного кредитного договору на сайті є неможливим.
Одразу після підписання Договорів сторонами, ідентичні примірники Договорів були направлені відповідачу на її електронну адресу, яка була вказана нею у Заявці на отримання грошових коштів в кредит та закріплена в реквізитах сторін Договору, а саме, valentinstyh3@gmail.com. Отже, укладаючи та підписуючи Договір одноразовим ідентифікатором (код СМС-повідомлення), відповідач розумів, погоджувався та визнавав умови та основні зобов`язання, зазначені у ньому.
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, порахувавши ОСОБА_1 суми: 866 грн. 00 коп.; 1278 грн. 00 коп.; 1156 грн. 00 коп.; 1 200 грн. 00 коп., на номер платіжної карти 4149-51ХХ-ХХХХ34, що була повідомлена позичальником у кредитному договорі, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 26-29), а також довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про здійснення платіжної операції (зворот а.с. 23-25).
ОСОБА_1 кредит та відсотки за його користуванням у відповідності до умов кредитного договору в повному обсязі та своєчасно не повернув. Згідно наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №537333046 від 09 червня 2024 року станом на 30 липня 2024 року (дата продажу фінансового активу) складала 10 093 грн. 50 коп., з яких: 4 500 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3 343 грн. 50 коп. - заборгованість за процентами; 2 250 грн. 00 коп. - заборгованість за неустойкою (а.с. 30).
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язуєтсья їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим Договором.
У подальшому додатковою угодою № 26 від 31 грудня 2020 року, вносились зміни до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 32-36).
Відповідно до Реєстру прав вимоги №295 від 30 липня 2024 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №537333046 від 09 червня 2024 року в сумі 15 012 грн. 80, з яких: 10 093 грн. 50 коп., з яких: 4 500 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3 343 грн. 50 коп. - заборгованість за процентами; 2 250 грн. 00 коп. - заборгованість за неустойкою. (а.с. 37-39).
Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вих. №537333046/ФК від 14 серпня 2025 року, 30 липня 2024 року було здійснено відступлення права за кредитним договором №537333046 від 09 червня 2024 року укладеного з ОСОБА_1 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 40).
27 лютого 2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладений Договір факторингу №27/0225-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відступлено права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 41-45). 
В матеріалах справи міститься платіжна інструкція №78 від 05 серпня 2025 року, відповідно до якої ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» сплатило грошові кошти ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за Договором факторингу №27/0225-01 від 27 лютого 2025 року (а.с. 46).
Відповідно до Реєстру прав вимоги №4 від 04 серпня 2025 року до Договору факторингу №27/0225-01 від 27 лютого 2025 року до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №537333046 від 09 червня 2024 року в сумі 15 013 грн. 50 коп., з яких: 4 500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 263 грн. 50 коп. - сума заборгованості за простроченими відсотками, 2 250 грн. 00 коп. - заборгованість за неустойкою (а.с. 47).
Згідно з положеннями ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.
Відповідно до ч. 1 статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.І статті 519 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16.
Установлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
У ході розгляду даної справи судом встановлено, що договір кредитної лінії №537333046 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений 09 червня 2024 року, при цьому договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на який посилається позивач, як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 , був укладений 28 листопада 2018 року, тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.
Тобто, чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, однак наведене стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.
На час укладення договору факторингу, за яким відступлено права вимоги від 28 листопада 2018 року боргові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №537333046 від 17 січня 2022 року ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Крім того, на час укладення такого договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, оскільки предмет не індивідуалізовано належним чином, а інформація щодо ОСОБА_1 , як боржника, зазначена у реєстрі прав вимоги №295 від 30 липня 2024 року, тобто, через 6 роки після укладення договору факторингу.
Оскільки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло було передане цим товариством 27 лютого 2025 року на підставі договору факторингу № 27/0225-01 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ».
Майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 09 червня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір кредитної лінії №537333046 із відповідачем.
У справі відсутні докази на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.
Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ураховуючи додаткову угоду № 26, визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування належна до сплати клієнту сума грошових коштів, розмір якої погоджується та визначається сторонами в кожному реєстрі прав вимоги окремо. За умовами пункту 3.1.2, фінансування належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткових угод. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у розділі 13 цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.
Пунктами 2, 3, 4, 5 реєстру прав вимоги № 295 від 30 липня 2024 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог, становить 47 % від основної суми заборгованості (тіла кредиту) та складає 3 661 056 грн. 36 коп., яка підлягає сплаті фактором у чотири етапи, до 20 числа кожного календарного місяця. Кожний платіж повинен бути не менше 25 % від суми фінансування (а.с. 39).
Доказів оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, зокрема перерахування фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у розділі 13 договору, обумовлених правочином коштів, стороною позивача не надано. 
Відповідно до норм ч. 1 ст. 1077 ЦКУ за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.
Усі укладені до договору факторингу від № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року додаткові угоди не змінюють визначений самим договором порядок оплати: фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у розділі 13 цього договору.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Отже, належні докази щодо підтвердження оплати договорів факторингу на кожному етапі відступлення права вимоги входять до предмета доказування (наявність у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги) у цій справі, а обов`язок надати докази на підтвердження заявлених вимог покладено на позивача.
Позивачем не було надано доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №537333046, оскільки кредитний договір був укладений 09 червня 2024 року, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто по хронології задовго до укладення кредитного договору та позивачем не було надано належні докази щодо підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не набуло прав права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №537333046 від 09 червня 2024 року, укладеним між «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України при відмові у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати покладаються на нього.
Керуючись ст. ст. 525-527, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №537333046 від 09 червня 2024 року в розмірі 15 013 грн. 50 коп. - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Чернігівським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя            Хоменко Л.В.