Справа № 161/25112/25 
Провадження № 2/161/1154/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
26 березня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Олексюка А.В.,
при секретарі – Опальчук А.А.,
за участі позивачки – ОСОБА_1 ,
представниці позивачки – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом адвокатки Маркеєвої Тетяни Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що з 23.12.2021 року на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.
Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2019 року, яке набрало законної сили 28.12.2019 року, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей — ОСОБА_4 та ОСОБА_5 — у твердій грошовій сумі по 1200 грн щомісячно на кожну дитину. На виконання зазначеного рішення відкрито виконавче провадження.
На час звернення до суду ОСОБА_4 досягла повноліття, у зв`язку з чим аліменти фактично стягуються на утримання неповнолітнього сина — ОСОБА_6 . 
Вказує, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів істотно зросли витрати на утримання дитини, пов`язані із забезпеченням його належного рівня життя, навчання та розвитку. Позивачка несе витрати на харчування, лікування, придбання одягу, взуття, засобів гігієни, навчальних матеріалів, а також оплату житлово-комунальних послуг та Інтернет-зв`язку.
Крім того, з 15.05.2025 року ОСОБА_3 набув статусу особи, яка безвісти зникла за особливих обставин. Водночас зазначений статус не припиняє його цивільної правоздатності та не звільняє від обов`язку утримувати неповнолітню дитину відповідно до вимог законодавства.
На підставі вищенаведеного, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2019 з 1200,00 грн на частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів в новому розмірі від дня набрання цим рішенням суду законної сили.
Ухвалою суду від 10.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Позивачка та її представниця в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заву не подав і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд ухвалив розгляд цивільної справи проводити заочно. 
Відповідно до вимог ч.4 ст.223ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивачки та представниці позивачки, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області, у справі №161/18972/21, провадження №2/161/4539/21 від 22.11.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.13-14).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2019 р., яке набрало законної сили 28.12.2019 р. справа №161/15903/19 вирішено стягнути аліменти із ОСОБА_3 на утримання дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі - 1200,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.11-12).
Згідно листа військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2025р., ОСОБА_1 одержує аліменти від військовослужбовця ОСОБА_3 згідно ВП №61386807 від 23.04.2025, сума заборгованості станом на 01.05.2025 складає 4794,00 грн
Факт отримання аліментів ОСОБА_1 від ОСОБА_3 крім того підтверджується довідкою від 26.01.2026 №61386807/6 виданої Ковельським відділом державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області та довідкою про доходи ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 08.03.2026
Позивачка зазначає, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів відбулося істотне збільшення витрат на утримання дитини, зумовлене необхідністю забезпечення належного рівня її життя, навчання та всебічного розвитку. На підтвердження чого подала довідку видану ОСОБА_5 від 15.09.2025р. №357 про навчання у Луцькому вищому професійному училищі будівництва та архітектури, виписки з рахунку про списання коштів в аптеках.
Згідно із копією сповіщення сім`ї № 1315 від 15.04.2025 вбачається, що старший солдат ОСОБА_3 з 08.04.2025 року вважається безвісти зниклим під час виконання бойового завдання (а.с. 19).
Цей факт підтверджується також Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250515-3546 від 15.05.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 зник на території бойових дій (а.с. 18).
Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII(далі-Закон №2505-VIII) визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. 
Особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру (абзац 10 частини першої статті 1 Закону № 2505-VIII).
Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2505-VIII особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України.
Згідно із частиною шостою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено частиною першою статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).
За положеннями частини першої статті 8 Закону № 2505-VIII, набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.
Таким чином, суд зазначає, що відповідач ОСОБА_3 є безвісти зниклим, однак такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема не позбавляє його обов`язку утримувати неповнолітнього сина, що може здійснюватися за рахунок його грошового забезпечення як військовослужбовця безвісно відсутнього, яке продовжує нараховуватися.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів може тягнути і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.
Згідно з матеріалами справи, на підставі рішення суду з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно. Звернення позивачки з позовом про зміну способу стягнення аліментів на частку від доходу (1/4 частини) за своїм правовим змістом спрямоване на збільшення розміру поточних аліментних платежів.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, здоров`я та матеріального становища дитини.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведені норми матеріального права та встановивши факт покращення майнового стану відповідача, суд, керуючись принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини, вважає доведеною наявність правових підстав для зміни способу стягнення аліментів.
З огляду на встановлені обставини, розмір аліментних зобов`язань ОСОБА_3 підлягає перегляду шляхом їх збільшення з твердої грошової суми (1200 грн) до 1/8 частини від усіх видів доходів платника щомісячно, проте не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. 
Керуючись ст.ст. 2-5, 11-13, 141, 279, 352, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст. ст. 84, 91, 180-182, 184, 192 СК України, суд –
У Х В А Л И В:
Позов адвокатки Маркеєвої Тетяни Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів – задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2019 р., по цивільній справі №161/15903/19 з 1 200 грн (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, на 1/8 (одну восьму) частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне судове рішення виготовлено 31.03.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду 
Волинської області А.В. Олексюк