КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 752/8937/24 Головуючий у суді першої інстанції - Слободянюк А.В.
Номер провадження № 22-ц/824/4723/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Марченко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури Єфімова Антона Анатолійовича в інтересах держави в особі Київської міської ради на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Слободянюк А.В., у місті Києві, у справі за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник Ольга Ігорівна, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно-заповідного та водного фондів,-
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2024 року заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив суд:
- усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, кадастровий номер 8000000000:90:402:0030, шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник О. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 63530793 від 17 лютого 2022 року та здійснену на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта 2585088880000, номер запису про право власності 46768442, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на неї;
- усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, кадастровий номер 8000000000:90:402:0030, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, площею 0,0952 га з кадастровим номером 8000000000:90:402:0030, розташовану на АДРЕСА_1, територіальній громаді містка Києва в особі Київської міської ради;
- усунути перешкоди власнику територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні об`єктом природно-заповідного та водного фонду, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:90:402:0030, площею 0,0952 га, розташовану на АДРЕСА_1 з одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень. Вирішити питання про розподіл судових витрат.
19 травня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1  - адвоката Забарної Ю.М. надійшло клопотання щодо приведення позовної заяви у відповідність з вимогами, встановленими Законом України "про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" від 12 березня 2025 року №4292-ХІ.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року позов заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради залишено без руху.
Надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером: 8000000000:90:402:0030, чинної на дату подання позовної заяви, а також внесення на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва прокурором або Київською міською радою, в інтересах якої поданий даний позов, грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2025 року позовну заяву заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі: Київської міської ради - залишено без розгляду. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року у справі № 752/8937/24.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням заступник керівника Київської міської прокуратури Єфімов А.А. в інтересах держави в особі Київської міської ради подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, залишаючи без розгляду позов прокурора, суд першої інстанції не врахував, що положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ (далі - Закон № 4292-ІХ) щодо обов`язку внесення на депозитний рахунок суду грошової суми в розмірі оцінки земельних ділянок на дату подання позову не застосовуються у спірних правовідносинах.
Позовну заяву заступником керівника Київської міської прокуратури подано до суду та зареєстровано судом 23 квітня 2024 року.
Вказує на те, що способом захисту порушених інтересів держави у спірних правовідносинах є пред`явлення негаторного позову у порядку ст. 391 ЦК України щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні землями природно-заповідного та водного фондів. Водночас положення Закону № 4292-ІХ стосуються виключно захисту інтересів держави шляхом пред`явлення віндикаційного позову про витребування майно у добросовісного набувача.
Зазначає, що позовна заява прокурора на час направлення до суду та відкриття судом провадження у справі відповідала вимогам, викладеним у цій статті. В законодавстві України, в тому числі у Законі № 4292-ІХ відсутні норми, які вказують на те, що абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України має зворотну дію в часі.
04 березня 2026 року на адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - Забарної Ю.М. надійшов відзив, відповідно до якого вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що Закон № 4292-IX спрямований на пом`якшення цивільно-правової відповідальності добросовісного набувача та передбачає механізм компенсації вартості майна шляхом внесення коштів на депозитний рахунок суду без необхідності звернення з окремим позовом.
Оскільки спірні правовідносини є триваючими та на момент набрання чинності зазначеним Законом не були остаточно вирішені, підлягає застосуванню нове нормативне регулювання, зокрема положення ст. 177 ЦПК України та ст. ст. 390, 391 ЦК України у відповідній редакції.
На підставі викладеного вважає, що обов`язок попереднього внесення вартості спірного майна на депозитний рахунок суду виникає незалежно від дати подання позову.
Зазначає, що ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі відплатного договору купівлі-продажу, що свідчить про його статус добросовісного набувача, а доводи позивача про протилежне є необґрунтованими.
При апеляційному розгляді справи прокурор Биховцова О.А. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Представник відповідача ОСОБА_1 - Забарна Ю.М. заперечила щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просила залишити її без задоволення, оскільки доводи, на які посилається апелянт не спростовують висновків, викладених в ухвалі суду. Вважає судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, тому просила залишити його без змін.
08 квітня 2026 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про проведення судового засідання у відсутність представника Київської міської ради.
Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились. 
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що 09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12 березня 2025 року, яким статтю 390 ЦК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви»
Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року залишено без руху даний позов, та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків, з підстав, пов`язаних із набранням чинності Законом України № 4292-IX "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" а саме для надання експертно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:402:0030, чинної на дату подання позовної заяви та документу, що підтверджує внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки оцінка.
Станом на 04 листопада 2025 року позивачем не усунуто вимоги ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року про залишення позовної заяви без руху.
Районний суд зазначив, що положення Закону №4292-ІХ від 12 березня 2025 року пом`якшують цивільно-правову відповідальність добросовісних набувачів, яким у даній справі за результатами її розгляду може бути встановлено відповідача - фізичну особу, звільняючи їх від обов`язку пред`явлення окремого позову до держави чи територіальної громади в разі задоволення позову вищевказаної категорії та захищають такого добросовісного набувача шляхом перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду. Тому цей Закон має зворотну дію в часі, в тому числі і абз. 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України та ст. 390 ЦК України, якими врегульовано порядок компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.
Суд першої інстанції відхилив доводи прокурора про те, що відповідач, за обставинами справи, при купівлі спірної земельної ділянки діяв недобросовісно, зважаючи на її правовий статус як земель водного і природно-заповідного фондів. На підставі викладеного суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду.
Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст. 175 ЦПК України. Стаття 177 вказаного Кодексу визначає документи, що додаються до позовної заяви.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення прокурора до суду 23 квітня 2024 року) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12 березня 2025 року, згідно з яким ст. 390 ЦК України доповнено частиною 5 наступного змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.
Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.
Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
Частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
У статті 185 ЦПК України частину другу доповнено абзацом третім такого змісту: «Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму»; перше речення частини третьої викладено в такій редакції: «3. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, внесе у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду».
Згідно з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.
З матеріалів даної справи вбачається, що 23 квітня 2024 року Голосіївським районним судом міста Києва було одержано та зареєстровано позовну заяву прокурора.
Ухвалою від 30 квітня 2024 року Голосіївським районним судом міста Києва було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 
Таким чином, позовна заява, яка подана прокурором у квітня 2024 року, відповідала вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, в редакції чинній на дату звернення до суду, що підтверджується ухвалою районного суду про відкриття провадження у вказаній справі.
Нові положення редакції ч. 4 ст. 177 ЦПК України набули чинності 09 квітня 2025 року, тобто після подачі позовної заяви.
Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Застосовуючи вимоги ч. 4 ст. 177 ЦПК України, суд першої інстанції посилався на Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», якими передбачено зворотну дію в часі положень цього Закону в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.
Однак, пунктом 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.
Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що Законом не передбачено зворотну дію в часі положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України та послався на положення процесуального закону, які не підлягають застосуванню у даному випадку.
За таких обставин залишення без руху, а згодом без розгляду поданого прокурором позову, розгляд якого вже розпочато, колегія суддів вважає помилковим, оскільки на час звернення позивача з цим позовом до суду позовна заява відповідала вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України в редакції, яка діяла на той час.
Крім того, вимога до органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора, передбачена частиною четвертою статті 177 ЦПК України, частиною другою статті 185 ЦПК України, щодо надання документів, які підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, яке є предметом спору, є гарантією забезпечення прав та інтересів добросовісного набувача нерухомого майна у разі задоволення судом позовних вимог органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна, яке є предметом спору.
У цій справі предметом позову заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради є вимога до відповідача ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно-заповідного та водного фондів.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, прокурор вказував на те, що на підставі рішення Київської міської ради від 27 листопада 2009 року № 838/2907 ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 (далі - спірна земельна ділянка) за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування та видано державний акт про право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЖ № 406746 від 27 квітня 2010 року.
У подальшому ОСОБА_3 вказану земельну ділянку відчужено на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18 серпня 2010 року № 668.
Вказану земельну ділянку площею 0,0952 га 27 квітня 2010 року зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) в державному земельному кадастрі з присвоєнням їй кадастрового номера 8000000000:90:402:0030 з цільовим призначенням - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; вид використання - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14 лютого 2022 року на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 лютого 2022 року з індексним номером 63530793 здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0952 га з кадастровим номером 8000000000:90:402:0030 за ОСОБА_1 .
Відповідно до інформації Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 24 січня 2024 року спірна земельна ділянка розташована в межах об`єкту природно-заповідного фонду, що також підтверджується довідками (витягами) з містобудівного кадастру, які містять відомості про функціональне призначення територій та планувальні обмеження відповідно до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 370/1804.
За інформацією Департаменту захисту довкілля та адаптації до зміни клімату виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 08 березня 2024 року спірна земельна ділянка потрапляє в межі території, в межах якої мають бути визначені межі ландшафтного заказника місцевого значення «Острів Жуків».
На підставі викладеного, прокурор вказував, що відведення у приватну власність земельної ділянки на підставі рішення Київської міської ради від 27 листопада 2009 року № 838/2907 відбулося з порушенням вимог земельного законодавства, у зв`язку з чим подальше набуття ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0952 га з кадастровим номером 8000000000:90:402:0030 є незаконним, тому рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 63530793 від 17 лютого 2022 року підлягає скасуванню, а вказана земельна ділянка - поверненню з незаконного володіння відповідача на користь держави в особі Київської міської ради.
Отже, за змістом позовної заяви заступника керівника Київської обласної прокуратури, позов у цій справі не є віндикаційним позовом про витребування нерухомого майна, тому помилковим є застосування судом першої інстанції до пред`явлених позовних вимог положень частини четвертої статті 177 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвал суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, а подальшому - без розгляду), а саме щодо зобов`язання надання доказів на підтвердження внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірних земельних ділянок.
Наведене узгоджується з висновками, що містяться у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2025 року у справі № 918/265/25 та від 25 листопада 2025 року у справі № 916/1282/25.
Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що вимога ч. 4 ст. 177 ЦПК України про обов`язок позивача додати до позову документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, застосовується виключно щодо позовних вимог про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України).
Варто зазначити, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 ЦПК України та ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції застосував положення цивільного процесуального законодавства, які не підлягали застосуванню, при подачі вказаного позову.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України передбачено однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури Єфімова Антона Анатолійовича в інтересах держави в особі Київської міської ради задовольнити. 
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2025 року, скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови виготовлено 09 квітня 2026 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський
Судді : Т.Ц.Кашперська
В.О.Фінагеєв